Не ми го причинявайте! Мамка му!
Корабостроителницата! Там го скрихме!
Хайде, скапаняк! - Нямам вина, човече!
Падин, невинен съм!
Падин, невинен съм! Пусни ме!
Падин, моля те! Пусни ме!
Млъквай! - Падин...
Не! Не ме оставяйте тук! Не!
Стиснете здраво.
По-здраво.
Още.
Издърпайте ме към вас.
По-силно.
Можете да се облечете.
Ако желаете може да му помогнете.
Изписаха го.
Кике е.
Къде си?
Малко на чист въздух...
Слушай, имам един казус... Как да ти обясня?
Падин!
Най-накрая хванах "раци", но...
проблемът е...
какво да правя с "морския паяк". Схващаш ли ситуацията?
Разбирам те. - Добре. И...?
Ако един от крайниците на "морският паяк" е счупен, ти как мислиш?
Разбирам те какво искаш да кажеш.
Идваме.
Татко, справи се чудесно.
Сантияго ни каза, че със сигурност ще те изпратят вкъщи.
Няма да се прибирам. - Да, ще го направиш!
Вече са сигурни, че си с един крак в гроба.
Приключиха с ремонта.
Вградихме нова душкабина,
в голямата стая долу с достъп за инвалиди.
Ще си живееш като крал.
Ако ме пуснат, отивам в старчески дом.
Какво искаш да кажеш, татко? Защо старчески дом?
Защото така искам.
Падин! Не!
Не!
ОКО ЗА ОКО
Добре ли е? - Много добре.
Ако има нещо, каквото и да е, ти... - Ще ти кажа, със сигурност.
Имаш страхотни ръце.
Знам, пациентите ми го казват всеки ден.
Правилно.
Можем да продължим с това и след бременността, нали?
Но вкъщи без публика.
Извинете, извинете. - Моля ви.
Винаги нежно,
без резки движения
Но достатъчно силно, все едно намазвате масло върху филия.
Но масло току-що извадено от хладилника.
Упражнявайте натиск, без да се притеснявате.
Моля ви...
Хайде, натискайте.
Точно така.
Какво?
Изглежда е истина. - Какво?
Че бременните жени са много красиви.
Чао, ще те взема после.
Не, не се притеснявай. - Добре.
Добре утро. - Добро утро.
Марио, как звучи Орландо?
Орландо? Като доматите, които продават?
Онзи ден беше Мариано, днес Орландо. Не може ли да измислим нещо по-добро?
Продължавам да мисля, но досега не си харесал нито едно.
Ще измислиш нещо. Спокойно.
Още една. Марсиал, само още една.
Искаш да ме убиеш ли? Уличница! - Марсиал!
Марсиал, ела.
Ела тук. Какво има?
Уличницата иска да ме отрови! - Не говори така. Грозно е...
Какво ще кажеш да позволиш на Ракел да те нахрани,
и после ще отидем за по една цигара?
Сделка?
Сделка.
Това е. - Ето така.
Супер, а?
С неговата памет, докато свърши, ще е забравил за пушеното.
С паметта съм зле, но чувам перфектно!
Мамка му!
Добре. - Продължавай.
Марио, може да имаме ново попълнение.
Здравей. - Здравей.
Мъжът е сигурен, но семейството не е.
Защо? Заради парите? - Не, не е това проблема.
Мерседес, моля те. - Да?
Предпочитат да остане вкъщи, ситуацията е малко деликатна.
Деликатна?
Става въпрос за Антонио Падин.
Наркобосът? - Да.
Не беше ли в затвора?
Да. Той е с дегенеративна болест.
Изпращат го вкъщи, но той желае да дойде тук.
Предполагам медицинското внимание му дава спокойствие.
Но той може да купя цялата помощ, от която се нуждае.
Той има пари. - Може би не иска да ги загуби.
Няма да е първият, който избира старчески дом,
вместо да полудее от това, че синовете му ще искат да подпише завещанието.
Няма ли да имаме проблеми със семейството му?
Не мисля. - Ти знаеш най-добре.
Кога ще бъде приет?
Нищо не си измислил, както трябва.
Кике го вижда, аз го виждам, колумбийците го виждат.
Мамка му, може би грешиш. - Не искам никакви китайци.
Харесва ли ти или не, те са в играта.
Ако не работят с нас, ще намерят с кой да работят.
Кике е прав, времената се промениха. Сега парите са при тях.
Ако не се възползваме от този шанс, ще бъдем големи глупаци.
Не познават местността и нямат никакви контакти.
Ще дадем парите на колумбийците в аванс.
И ако китайците прецакат нещата, кой ще отговаря за това? Кой?
Ти ли ще отговаряш пред колумбийците. - Все едно някога го правим!
Трябва ни отговор. Вътре ли си или не?
Нито една стотинка. - Нито една стотинка, така ли?
Шибан старец! - Кике, успокой се.
Изнервих се! Какво толкова казах? - Спокойно!
Какво ме зяпаш? Шибан старец!
Затвориха те, защото имаш жилище с повече бани, от колкото в дворец.
Това е причината. Така че сега не ми изнасяй проповеди.
Здравейте, как сте?
Искам да Ви представя Марио, отговорник на санитарния отдел.
Приятно ми е. Кой от вас ще живее тук?
Той, човекът в лошо настроение.
С ваше позволение, ще му покажа "хотела".
Добре.
Чао, татко.
Ще видите, Марио има страхотен подход.
През това време, ще поговорим за таксите и разходите.
Перфектно.
Нека променим упражнението.
Обръщаме, въртим китката и редуваме...
палец вътре, палец отвън.
Отвън.
Все едно бъркаме в джоб, като при кражба.
Вече го раздвижваш по-добре, нали, Антонио?
Не се ядосвай, шегувам се. Хайде, с другата ръка, отново.
Палец вътре, палец отвън.
Вътре.
Отвън.
Много добре! Виждаш ли това?
Вече си много по-гъвкав. И се занимаваме с това само от две минути?
Не казвам, че ще играеш бейзбол след седмица, но може да има голямо подобрение.
Чакаме ви в офиса.
Това е стаята за рехабилитации,
с всичко необходимо за упражнения.
Мерседес, може ли за малко? - Разбира се.
Остани с тях за малко.
Сега се връщам, Антонио.
Там са басейните с отоплителна система, за физиотерапия, ако искате...
Татко, този път продължаваме напред с теб или без теб, чуваш ли ме?
Но да знаеш вратите на къщата ни са винаги отворени за теб.
Внимавай в картинката? - Какво?
Една лоша дума или проявено неуважение към баща ми,
и ще вдигна във въздуха това място.
Ясно ли е?
Нали?
Днес видях Роза. - Така ли? Как е тя?
Зле. Знаеш ли, че са я уволнили от застрахователната фирма?
Как така? - Ти как мислиш?
...Галисийският трафик на наркотици...
Защото е стачкувала? Това е нелегално.
Но тя не беше на постоянен договор. Просто не искаха да подновят договора й.
Трябва да ги докладва. - И аз това й казах.
Ако назначат заместник, може да спечели.
Разбира се, но тя е толкова мила...
...бяха съседи на този човек,
известен като боса на клана Падин.
Получихме тези отговори,
излизайки от затвора по медицински причини
легендарният трафикант.
Безумие, заради него умряха много хора.
Трябва да бъде в затвора до края на дните си.
Лошо е защото има хора, които излежават пълна присъда
за далеч по-дребни престъпления...
Колко са дебели краката ми, като на слон.
Какво търсиш? - Какво ще е времето утре.
Добре утро, Антонио.
Време е за закуска. Ще ти помогна да се измиеш и слизаме.
Не сега, махай се.
Хайде, Антонио, да вървим. - Махай се от тук!
Извинете. Някой още е сънен?
Няма проблем. Ще забавим темпото.
Всеки е различен.
И ти ще го разбереш, Антонио.
Много хора преминават от тук, доста откачени хора.
Като теб и доста по-зле.
Познавах човек, който просто си стоеше в леглото,
докато накрая...
Но не е лесно да се вдигнеш от леглото,
знаейки, че с всеки изминал ден ще става по-зле.
За това някой хора предпочитат това: да живеят тук, сред непознати,
с хора, на които не им пука за теб,
които не са те познавали, когато всичко е било хубаво,
когато си бил крал.
По-добре безразличие, отколкото да те съжаляват
или да скърбят за теб, нали?
Но това не означава,
че не можеш да изпитваш удоволствие от някой неща.
Като разходка в градината в този слънчев ден.
Какво мислиш? Искаш ли да опитаме?
Не можеш да кажеш, че нямаме хубава градина.
От къде си, Антонио?
А ти? - Аз? От Камбадос.
Спри с глупостите, знаеш кой съм.
Мамка му! Случайно да не си кмета?
Нека разгледаме днешното меню.
Вкусно пюре от тиквички.
Ще възстанови нашата енергия след разходката.
Искаш ли да ти покажа един номер?
Постави лакът на масата...
и след това спокойно...
правилото на добрите маниери.
Хайде, точно така.
Малко по-малко и вътре.
Видя ли?
Така че да не разливаме.
Вкусно ли е? - Студено е.
Малко студено, да.
Ето така.
Благодаря.
За това сме тук.
Хулия.
Здравей, скъпа. Слушай, тук стана лудница.
Обикновеното, старец изпадна в криза.
Ще закъснея. Ако можеш да ме вземеш с колата и направо отиваме на там?
Супер, целувки.
Мамка му, стресна ме, човече!
Извинявай, имаш ли нещо? - Само за мен.
Не, това е за теб. Моето е на бара.
Познавам те отнякъде.
Да, човече. Запомнил съм лицето ти.
Но ти беше мъртъв!
Беше мъртъв!
Ще инжектирам лекарството във вената,
за да не инфектира гърлото ти.
Докато се подобриш.
Лека нощ, кмете.
Най-накрая! - Съжалявам, скъпа.
Бях ангажиран с един пациент, нямаше как да изляза по-скоро.
Донесе ли ми дрехи? - Да, отзад са.
Трепериш ли? - Да. Нищо ми няма.
Пали, родителите ти сигурно са в ресторанта.
Няма ли да ми кажеш какво има?
Нищо ми няма, ще отмине.
Ясно. - От работата е.
Стареца, с който се занимаваше?
Какво знаеш за него?
Нищо, току-що спомена за него.
Много ли е болен?
Да.
Да, просто това е, че...
че си мислим, че можем да контролираме всичко и...
и на края се оказва, че сме едно нищо.
Няколко литра течности, които се разтичат навсякъде, просто екскременти.
Ела тук.
Усещаш ли? - Да.
Усещаш ли как мърда? - Да.
По-добре ли си?
Много по-добре.
Мамка му, извинявай.
Продължавай.
Да.
Да, да, перфектно.
Чудесно, човече.
Разбира се, разбира се. Да, можем, разбира се.
Няма да е проблем.
Не ги пипай! - Извинявай.
Да.
Много благодаря.
Чао. Благодаря. Чао.
Тонио.
Всичко е готово. Но трябва да действаме сега.
Кике.
Хайде, хайде!
Горе, горе, горе, горе!
Ампарито, не мами. Виждам те, Ампаро.
Горе, горе, горе!
Горе ръцете, горе, горе!
Горе, горе, горе! - Гол!
Гол!
Гол! Гол! Гол!
Добре ли се държат с теб или да ги почваме?
Какво искаш? - Какво искаш, вика...
Как какво, татко?
Искахме да видим как си.
Умирам.
Нещо друго?
Да.
Промени ли решението си, все още имаш време.
Разбира се. Разбира се.
Разбира се. Тогава?
Вътре ли си?
Колумбийците ни финансират, без плащания, докато китайците не ни платят.
Рохас ще предвижи сделката. Той ни има доверие.
На мен вярва ли? - Да, татко.
Вярва на теб и на нас, цял живот ни познава.
Според теб с кой разговаряше, докато си тук вътре?
Кой?
Рохас мисли, че и аз съм вътре.
Нали?
Никога не би финансирал сделка с вас.
Виж го, залива се от смях.
Ние сме тук и се притесняваме за теб, а ти ни се смееш в лицата.
Това ли е?
Майната ти, шибано копеле!
Кике, Кике... - Какво?
Затвори вратата!
Поне изглеждаш по-добре.
Това е хубаво.
Татко, знам, че нямаш голямо доверие в мен,
но този път имам добра ръка.
И имах много добър учител до себе си.
Нищо не си научил.
Виж това е главичката.
Това е в профил, чело, нос, уста...
Той има доста голяма глава. - Той или тя.
Искате ли да знаете пола?
Да, нали? - Да.
Момче.
Чудесно.
Сигурен ли сте? - Абсолютно.
Отидете до монитора, ще видите по-ясно.
Вижте, това е стомахът,
пъпната връв, жлъчката,
и тук между краката,
тестисите и пениса.
Тук е сърцето. Искате ли да го чуете?
Марио!
Какво има? Отнесе се.
Остана без думи, а Марио? - Да.
Това ли е? Осъзна колко е сериозно ли?
Да.
Ти наистина се отнесе, я поседни, всичко е наред.
Добре, престани с шегите.
Не го ли чу? Всичко е наред.
Да, чух. Всичко е перфектно.
...15, 16,
17, 18, 19...
Сега.
Ало. - Как си?
Супер.
Да, взе ли "ориза"? - Да, нямаше проблеми.
Трябва да дойдеш бързо, водата вече кипна.
Тогава ще съм там възможно най-бързо.
МОРСКА ХРАНА "TABOADA"
Горе ръцете, подпри ги на вана. Полека, събери краката.
Каква миризма. Майка му стара.
Имаш ли нещо скрито? - Нищо не нося, човече.
Г-жа Конг.
Да.
Целта е в движение, потвърждавам. Продължавайте.
Имате разрешение за действие.
Да вървим!
Движение, движение.
Здрасти, човече!
Стой! - Полиция!
Горе ръцете!
Тонио, Тонио!
Добре, добре!
Тонио!
Хайде, по-бързо!
Какво има?
Майка му стара!
Шибана кучка!
Спри! Спри!
Така че, Марсиал засега...?
Поддържаме сензорни стимули, по няколко сесии на седмица.
Изглежда, че го успокоява. И е по-малко агресивен.
Добре, следва Антонио Падин.
Той как се справя?
Мисля, че вече се приспособи.
Чувства се по-комфортно, установихме няколко рутини...
Не знам колко време още ще е сред нас.
Толкова ли е зле?
Все по-трудно му е да се изразява, трудно му е да се движи, да преглъща...
Толкова бързо?
Всичко е наред със съзнанието му, но е трудно за него да говори.
Парализата дава ефект върху неговите гласни струни
и го обучаваме да използва книга с изображение, за да се изразява.
Разговарях с доктора, който е изписал пациента вчера...
и разясних какво се е случило. Той не беше изненадан.
На практика ми каза да не оставяме човека да страда.
Виждам, че Антонио е развил
голяма зависимост към Марио.
Сигурно си изтощен.
И точно сега. Хулия е може би... в седмия месец?
Шест и половина. - От това, което казваш,
разбирам, че те очаква още от същото.
Андреас, не казвай това, сякаш двете неща са свързани.
Хайде.
Ето така.
Добре...
ОПЕРАЦИЯ СРЕЩУ ТРАФИКА НА НАРКОТИЦИ
МАЛКИЯТ СИН НА АНТОНИО ПАДИН Е АРЕСТУВАН
ВСИЧКО СОЧИ КЪМ ВЪЗМОЖНА ВРЪЗКА С КОЛУМБИЙСКИ КАРТЕЛ
Антонио!
Антонио, Антонио... - Антонио, добре ли си?
Всичко е наред. Тук сме. Полека.
Този път наистина е загазил.
Но всичко, с което разполагат в момента, може да бъде разбито в съда.
Всички доказателства са косвени. - Добре, това е чудесно.
Нещо за китайката? - Не, нищо за нея.
Но имам новини за колумбийците.
Той е извън опасност и ще бъде прехвърлен в затвора.
Майка му стара!
Спокойно, всичко, което трябва да направим е да платим гаранцията.
Но те предупреждавам, няма да е малка.
Когато я определят, ще те информирам, плащаме я и Кике ще излезе.
Не знам дали можем да я платим, Сантияго.
Не знам. Заложихме много в това.
Познавам баща ти от дълго време.
Винаги има пари.
Стария не участва в това.
Какво? - Не е участва.
Шибани китайци.
Взеха всичко.
Всичко, чуваш ли ме? Стоката, парите, всичко.
Сега Рохас иска неговата част.
Но най-важното нещо е да извадим Кике от затвора, чуваш ли ме?
Ако прехвърлят колумбийците в същия затвор, може да има проблем.
Трябва да платим гаранцията, и то бързо.
Съгласен ли си.
Той ти е син, по дяволите. Кажи нещо.
Майната ти.
Какво слушаш? - Нищо.
Моите неща.
Какво слушаш? - Нищо, нищо.
Остави ме. Не.
Не.
Хванах те. - Нито една шега за Хулио. Моля те.
Винаги има причина да живееш... - Какво? Харесва ли ти?
...и да се бориш.
Работата остава, хората си отиват.
Другите, които ще дойдат ще продължат,
и живота ще продължи по същия начин.
Винаги има причина да живееш
и да се бориш...
Как си?
Трябва да ме измъкнеш от тук. - Какво е станало?
Трябва да ме измъкнеш от тук.
Пълно е с колумбийци и директора буквално се храни от тяхната ръка.
Спокойно, ще говоря с този шибаняк.
Говориш, Тонио? Забрави за говорене!
Шибанякът иска само пари, това не го ли разбра?
Тонио, прецакан съм, човече.
И утре Санчес ще дойде в същия затвор. - Санчес? Сигурен ли си?
Не разбираш ли? Прецакани сме!
Освен ако не платим на Рохас, ще ми отрежат топките.
И твоите също.
Не си мисли, че навън си в по-голяма безопасност.
Разбираш ли ме?
Добре. - Какво?
Нека да говоря отново с него. Нали?
Ще говоря с него отново... - "Отново"?
Говорил си с него и е казал не?
Дъртия иска да ни даде урок, разбираш ли?
Но всичко е поправимо.
Вярвай ми.
Вчера се изпуснах.
Какво?
Изпуснах се.
Мислех си, че идват за мен, в килията ми.
Полудявам, човече.
Полудявам.
Кике.
Не може да го докосвате, господине.
Какво каза? - Физическият контакт е забранен.
Дадохте ли му нещо? - Шегуваш ли се?
Покажете си ръцете, моля. - Нищо не ми е дал!
Исках да му дам нещо.
Седнете. - Исках да му дам обич,
но поради някаква причина ти не ми позволяваш.
Всичко е наред. Не получаваш никаква обич вкъщи,
третираш затворници като животни, нали?
Внимавай отвън някой да не ти види сметката.
Ще те измъкна от тук, чуваш ли ме?
Ще говоря със стария и ще те измъкна. Дръж се.
Това ще помогне.
Добре утро. Мога ли да Ви помогна?
Извинете. Господине! Господине!
Отивам до магазина.
Първо да отида да напазарувам или да те взема?
Но трябва да изчакаш няколко минути...
Добре, целувки. Чао.
Замръзнах!
Не знам за какво става на въпрос, но...
Гледай напред, санитар.
Не искам да влизам в детайли, но баща ми трябва да се прибере вкъщи.
И щом те слуша, трябва да го убедиш.
Разбираш ли какво ти казвам?
Ти си страхотен санитар.
Видях колко те обичат старите хора.
Може би и те ще помогнат с нещо в техните завещания?
Не греша, нали?
Не ме интересува дали ще се редуват, докато записват името ти
в техните завещания, докато ти духат.
Нищо няма да взимаш от Падин, ясно?
Кълна се, нищо не искам... - Виж, умнико!
Ще убедиш дъртия да се прибере.
Разбра ли?
Разбра ли, санитар?
Или трябва да го обясня и на жена ти?
Тя е бременна, нали?
Бременна ли е или не? - Мислиш ли?
Разбира се, отговори ми, Зададох ти въпрос!
Казаха ли ти дали е момче или момиче?
Важното е да е здраво, нали? Това е от значение.
Хепас, разкарай това лайно от колата ми.
Тонио, този го познавам. - Той? От къде?
Идваше в бара за "кон". Преди години, но е той.
Не прилича на наркоман. - Казвам ти, той е.
Здрасти.
Надявам се да имаш добро оправдания за това, че ме остави сама.
Най-малкото, което можеше да направиш, ако не можеш да ме вземеш
е да се обадиш, а не да ми оставяш съобщение.
Удобно ли ти е?
Чудесно, защото сега ще ти разкажа малко за моя живот, Антонио.
Виж...
Това е моят брат.
Не съм ти разказвал за него, нали?
Казваше се Серхио.
Умря от свръхдоза преди 25 години.
Това поглед продиктуван от съжаление ли е?
Изпитваш ли съжаление?
Изпитваш ли съжаление към наркомани?
Мислех, че наркодилърите са имунизирани към това чувство.
Беше на 26 години,
когато за първи път използва този боклук, който продаваше.
Сигурен съм, че е минало доста време от тогава, Антонио.
Но се кълна...
от този ден нататък нещо вътре в мен спря да функционира.
Само... само отскоро,
с моя син на път,
започнах да се замислям, може би... може би...
може би този път...
Мога да остава цялата тази помия зад мен...
и да направя това, което казва Хулия:
да обърна страницата...
и да продължа напред.
Точно това правех...
докато не се появи ти...
и бам!
Като чук.
Казват, че в началото усещането е уникално.
Но знаеш това по-добре от мен.
Трябва да си внимателен с дозите, истина.
Но не се притеснявай, държа всичко под контрол.
Знаеш ли кой инжектира брат ми, когато настъпи края,
когато едвам можеше да се изправи на крака?
Можеш ли да познаеш?
Брат ми ти беше много благодарен.
На теб и твоето семейство.
"Не се закачай с шкипер".
Казваше го на всеки дръзнал да спомене вашето име.
Перфектната сделка:
дозата, от която има нужда
в замяна той продаваше боклуците ти на други бедни души.
И всичко беше чудесно, докато не се превърна... в парцал.
И със спин.
Тогава не беше достатъчно добър дори и за поръчки.
Погледни от светлата страна на нещата.
Благодарение на мен ще умреш по-бързо...
и ще страдаш по-малко от твоята болест.
Защото не ти казах, но...
от дълго време не взимаш лекарствата ти.
И невъзможността за преглъщане и стомашните болки?
Белина.
Това, което слагам в храната за подобряване на вкуса е белина, Антонио.
Сега се успокой и се опитай да се насладиш.
Днес сложих малко повече, за да отпразнуваме рождения ден на брат ми.
Лека нощ, кмете.
Трябва да обсъдим, кога ще е най-удобно.
Здравей, Марио.
Ще говорим после, нали?
Д-р Андреас обадили ти се, че няма да дойде?
Не, нищо не ми е казал.
Трябваше да се срещнем преди час, за да обсъдим едни доклади.
Обади ли му се вкъщи? - Да, но без отговор.
Ако го видиш, му кажи да дойде до моя офис.
За какво става на въпрос?
Млъкни... и слушай.
Вие доктор ли сте?
Когато бях малък и не исках да отида на доктор,
майка ми казваше, че сте тук, за да помагате.
И за това съм тук, за да ми помогнете.
Какво искаш? - Искам баща ми да се прибере вкъщи.
Искам документ, в който да опишете, че е луд.
Или какъвто пожелаете термин да използвате.
Ти си изял учебника с корицата. - Махайте се от къщата ми!
Сядай! - Хепас, успокой се, успокой се.
Понякога май не съм достатъчно ясен, така че обичам да давам втори шанс.
Но при трети, приятеля ми има няколко начина,
за да видиш истината кристалночиста.
Какво? - Обаждам се на полицията!
Къде мислиш, че отиваш?
По дяволите, Хепас.
По дяволите!
Не мога повече. Изключи музиката, човече
Изключи шибаната музика...!
Какво каза, Кике?
Нещо на мен ли каза?
Затвори устата. - Добре.
Тихо, шибаняк. - Не, не, не!
Млъквай, ще те накараме да ядеш гнусотии.
Хайде, да вървим.
Хайде. - Задник!
Не, не, не! - Яж.
Ставай. - Какво има, Кикино?
Ще ви платим, кълна се! - Млъквай, шибаняк.
От уважение към баща ти,
Рохас ви дава седмица, за да върнете парите, Кики.
Ще платим, човече! Ще платим, кълна се!
Не са ли те учили да си миеш устата, след като изговориш толкова глупости?
Не са ли те учи ли?
Плащай, шибаняк! Плащай, нещастник!
Задник! - Ще платиш ли?
Искаш да кажеш нещо?
Какво искаш?
Нека видим.
Не разбирам, Антонио. Какво искаш?
Одеяло?
Добре...
Не искаш това?
Какво искаш?
Ще бъдем тук още един час.
Това?
Добре, тогава...
Лампа? Килер?
Килер... - Здравейте.
Марио е тук. - Какво става?
Мислех си, че иска одеяло, но той посочи "килер", "килер"...
Разменям го за твоя приятел Марсиал. - От трън, та на глог.
Кажи ми какво е искал.
Добре, оставям те.
Чао, Антонио.
Какво искаш? Какво искаш?
Искаш да предозирам дозата с успокоителни? Това ли е?
Здравейте.
Хулия. - Здравей.
Много си красива. - Да, красива, като крава.
Станал е много голям. Марио ли търсиш?
На ултразвук сме. Виждала ли си го?
Оставих го с Антонио. Да му кажа ли?
Не, няма нужда. Аз ще отида.
Здравей, как си?
Знаеш ли къде е Марио? - Може би е в градината.
Антонио и Марио са винаги заедно, като гаджета.
Споменавал го е. Толкова ли е зле? - Не изглежда добре.
Но той е толкова обсебен по твоя мъж.
За мен си е добре.
Колкото по-малко се занимавам с такива хора, толкова по-добре.
В край на сметка, стареца не създава проблеми.
Синовете са най-зле. И сега малкият е в затвора.
В затвора? - Да, младия Падин.
Не видя ли как ги задържаха? Даваха го по телевизията.
Това Антонио Падин ли е?
Хулия! Зле ли се чувстваш?
Марио! Побързай, Хулия е!
Кике, какво има? Какво са ти причинили?
Кике!
Кой беше? Да не е бил...? Кой ти причини това?
Санчес ли беше?
Шибани колумбийци!
Кълна се, че му го върна! Ще го убия,
чуваш ли ме? Ще го убия!
Тонио, намери парите. Моля те.
Успокой се.
Спокойно, скъпа, тук сме. Тук сме.
Операционната е почти готова.
Трябва да изчакате тук.
Сестрата скоро ще е тук, за да Ви настани.
Марио, какво правиш?
Какво правиш? - Нищо не правя, скъпа.
Няма нищо... - Не ме лъжи.
Добър ден.
Здравейте, как сте?
Хулия Отеро Фабиано, нали така?
"Хулия". Здравей, адашке.
Как си? Усещаш ли някъде топлина?
Да, тук.
Ще проверя твоите жизнени показатели,
кръвно налягане, температура...
Марио? - Да, аз съм.
Извинявай, че те притеснявам, но трябва да проверя нещо.
Аз съм Ана Гонзалес и замествам д-р Лозано.
Андреас не се е появил? - Не, още не.
Проверявах диаграмата на пациент, Антонио Падин,
и не разбирам някой от данните.
В плана за лечение има лекарство за кръвно налягане...
Да, Еналаприл.
По план е трябвало да взима това лекарство, но кръвното му е доста високо.
Грешка е, истина е.
Андреас, д-р Лозано
с него го отписахме като вариант, защото мисля, че е използвал
специални лекарства, преди да постъпи при нас.
Това трябва да е причината
за неговото високо кръвно.
Правилно. - Да, грешката е моя.
Тъй като все още очакваме д-р Лозано да се появи...
При всички случай, запиши моето име
като виновник за това, че от няколко дни не взима лекарството.
Не се притеснявай. Ще се погрижа за това. Няма да те занимавам повече с това.
Добре. - Много ти благодаря.
Здравей, Антонио. Аз съм Ана, доктор
и ще замествам Андреас. Как се чувствате?
Добре. - Изглежда те харесва.
Не...
Не, Антонио, не... Не те разбирам.
Марио каза, че комуникира с това.
Така ли?
Добре сега ще го поставим. Съвсем леко.
Как го усещаш, много ли е здраво?
Не? Не боли?
Добре, така е по-добре.
Как си, Хулия? - Добре съм.
Заспах.
Беше толкова изтощена, трябваше да ти дадем нещо.
Можеш да се обърнеш.
Дразни ли те?
Къде е мъжът ми? - Тръгна си.
Нещо спешно...
докато си почиваш...
М.
А.
Р. - Р.
И.
Ще си поговорим за това...
Да, чух от снощи.
Марио.
Извинете ме.
Говорих с полицията.
Да. - Дошли са заради Андреас.
Много странно.
Не знам какво може да се е случило с него.
И жена ти?
Контракциите спряха и ако не започнат отново
ще роди с цезарово още тази вечер.
Това ли е доктора...? - Да, ще ви запозная.
Ана. - Да?
Ела за малко, моля те. - Да. Какво има?
Марио, говорихме по телефона. - Да, точно така.
Но не беше нужно да идваш.
Исках да съм сигурен, че Антонио е добре.
Антонио и Марио имат специална връзка.
Тя вече доста се привърза към него.
Така ли? - Да.
Мерседес. - Извинете ме.
Добре, благодаря Ви.
Изпитваше болки... - Може ли да разговаряме във вашия офис?
Разбира се, елате с мен. - Искаше да каже нещо.
Каже? - Ана, моля те, можеш ли да дойдеш?
Да, разбира се.
Надявам се всичко с раждането да бъде наред. - Благодаря.
Отиди в болницата. - Направи го!
Кой беше този?
С костюма, за какво беше тук?
За сина ти ли става въпрос?
Искаш да видиш простия ти син?
Игрички ли си играеш с мен.
Искаш да си играем на игрички?
Ще видим кой кого.
С това количество отиваш от "другата страна". Ти решавай.
Ще ми кажеш ли какво ти каза този човек?
Мислиш си, че просто ще заспиш?
Не, Антонио, предозирането е шибана агония.
Шибана агония.
Марио,
трябва да се върнеш. Веднага. Чуваш ли ме?
Марио, умолявам те. Моля те. Марио...
Сладки сънища, кмете.
Той е изтощен.
Доста усилия му коства, за да комуникира с мен.
Предполагам, че ако беше с нас щеше да е по-лесно.
Да, новите хора го разстройват.
А кой беше мъжът? - Кой?
Този, който беше с Антонио. - Нотариус.
Нотариус? - Сега е с Мерседес.
Трябва му доклад, че пациентът е психически здрав.
Попита ме, но досега съм го виждала само веднъж.
Бих помогнала... Но не е моя работа.
Не, това е така със сигурност.
Д-р Лозано остави доклад. И синът на Антонио беше тук
доста ядосан. - Да, това ми звучи познато.
И така всичко е наред.
Сега се притеснявам за възрастния господин.
Мисля, че трябва да го прехвърлим в болница.
Тук ли си? Малкият Марио роди ли се?
Не, изглежда малкия Марио си играе с търпението ни.
Мисля, че иска да остане вътре. - Поздравления отново, Марио.
Ана, изследванията на Антонио са готови за лабораторията.
В момента няма никой, но утре сутринта ще са готови.
Благодаря, София.
Мерседес е права, като пристрастен си.
Трябва да тръгвам. - Целуни Хулия от мен.
Ако ти трябва нещо знае къде съм. - Да, ще й кажа.
Имахме среща на следващия ден...
...и той не се появи...
Има нещо, което не ти казах.
Убих го.
Убих моят брат.
Беше под 30 килограма, и почти беше останал без глас.
Постоянно ме молеше
да приключа мъките му веднъж завинаги.
И го направих.
Това "решение" сложи край.
И на двама ни.
Винаги съм мислел, че когато настъпи момента, ще бъда щастлив.
Но не се случи така.
Искам да приключа с това.
Лека нощ, кмете.
Рохас... Рохас, спри. Чуй ме.
Изслушай ме, Рохас.
Близо съм, кълна се. Почти съм ги събрал.
Спри да си играеш с мен, Рохас! Какво според теб мога да направя за два дни?!
Така е... така е...
Омразна ми от твоите шибани заплахи, разбираш ли?
Майната ти, копеле. Да, чу ли ме. Майната ти.
Тогава ни убий и приключвай с това!
Майната ти, шибаняк!
Боже!
Кучи син.
Къде отиде, кучи сине?
Хванах те!
Не вдига.
Искаш да си играем? Нека си поиграем!
Мамка му!
Спри колата, копеле!
Тонио.
Още малко, още малко.
Хайде, напъвай. Продължавай, продължавай...
Чудесно. Продължавай в същото темпо...
Още малко, още малко. Почивай.
Почини, почини си малко. Rest.
Почивай.
Хайде, дишай.
Продължавай, така...
Чудесно.
Хайде, много добре. Продължавай.
Продължавай, така...
Поеми си въздух.
Добре, спокойно. Много добре.
Хайде, хайде. Много добре.
Добре, държим го. Вече е при нас. Тук е.
Как ще го кръстим?
Серхио.
Мамка му! Не ме пипай!
Да не си ме докоснал! Не ме пипай, шибаняк!
Какво гледате бе? Какво?
Не ме докосвай. Вървя. Вървя, вървя.
Изчакай те. - Да.
Видяхме се в старческия дом, но не се запознахме.
Нотариусът. - Алфредо Матас.
Извинявам се, че ви притеснявам, след подобно това, но...
Но мисля, че е добра възможност за първи контакт лице в лице.
Първи контакт? С мен?
Добро утро, Енрике. - Какво става?
Какво прави този тук? - Трябва и той да присъства.
Искаш да ме прецакаш?
Г-н Падин имаше проблем с изразяването,
но при срещата ми с него, неговото желание беше ясно.
Така че мога да потвърдя пълната валидност на този документ.
Във връзка със здравословното състояние на г-н Падин,
той предложи да запиша моята договорка с него.
Флашките с всички данни.
В папката има сертификат, който доказва здравословното състояние,
подписан от д-р Андреас Лозано Ботана, който твърди,
че г-н Падин, въпреки че е бил болен, това не е засегнало умствените му способности.
Следствие на всички изложени факти, завещанието се счита за валидно.
ЗАВЕЩАНИЕ
Ще започнем с разглеждане на завещанието изготвено от мен, нотариусът,
в ред изложен и одобрен по време на описаното от г-н Падин,
както ще видите във видеото.
"Учредено в резиденция Аржентос в този град, в 20:26 часа.
на 23 юни, 2018,
пред мен е Антонио Падин Салгадо, с национален номер NВ:
35418971P."
Преминавам към процеса на прочитането на най-важните точки.
"Първо, Антонио Падин Салгадо изрази своята воля
след неговата смърт, следните точки да бъдат спазени.
Посочва като цялостен наследник на всичките му блага
първия потомък на Марио Виляс Пинейро.
Отговорник на санитарите в старческия дом на Аржентос.
Второ, остава на своите синове Антонио и Енрике Падин Хермида
единствено това, което им се полага по закон."
Не знам дали имате някакви въпроси.
Кълна се, не знаех нищо.
Мога да го откажа, нали така?
Ти кучи син такъв! - Ако ти си наследникът, да.
В този случай, само синът може да го откаже.
Ще имаш доста да обясняваш на твоя син.
Хепас.
Сам си го направи, човече. Сам си го направи.
Кучи си! Шибан кучи син!
Без грешки.
Добре. Чао.
Човече, да го духаш.
Не, не, не...!
Превод и субтитри: Danskrastev