КЪДЕ СИ, БЕРНАДЕТ?
Чували ли сте, че мозъкът има обезценяващ механизъм?
Да кажем, че някой ви подари диамантено колие -
отваряте кутията, харесва ви.
Отначало сте щастливи. На следващия ден също, но по-малко.
След година виждате колието и си казвате: "О, това старо нещо".
Знаете ли защо мозъкът ви обезценява нещата? За да оцелее.
За да е готов за нови преживявания, защото те са сигнал за тревога.
Щеше да е хубаво да го рестартираме, тъй като рядко ни нападат тигри.
Това е като грешка в настройките на мозъка ни, който подава сигнал
за опасност и оцеляване, вместо за радост и признание.
Мисля, че това се случи с майка ми.
Беше се фокусирала върху сигналите за опасност,
а обезценяващият й механизъм игнорираше хубавото в живота й.
А татко спря да гледа на мама като на ново диамантено колие.
Пет седмици по-рано
Имаш ли представа колко съм силна?
Разби ми сърцето с това, че искаш да отидеш в пансион.
Да не го беше описвала като толкова забавно място.
Значи вината е моя ли?
Тренировката ми не се зарежда. Зареди.
Помните ли, когато ми казахте, че ако съм отличничка в гимназията,
мога да получа каквото си поискам като подарък?
Ами... казвали ли сме го? - Да, за да спре да иска пони.
Това исках като дете. Сега искам нещо съвсем различно.
Да ви кажа ли какво е? - Не знам. Да ни каже ли?
Включва ли излизане от къщата? - Семейно пътуване до Антарктида!
През коледната ваканция. - След месец?
Да, когато там е лято. Само тогава можем да отидем.
Като се замисля, понитата са сладки и не изискват толкова грижи.
Какво ще кажеш, мамо?
Моментът подходящ ли е за работата ти?
В училище учим за Антарктида, четох пътеписи на изследователите
и правя презентация за Шакълтън. Трябва да отидем сега,
преди някой леден къс да се откъсне. Не е за вярване, че го обмисляте.
Ти кажи. Мразиш да пътуваш.
Ти кажи. Нали имаш работа?
Боже, това е "да", ще отидем! - Чакай. "Да" ли ще кажем?
Явно да.
Поне засега.
Четох, че делфините имат сложни социални отношения
със съюзници, врагове, нападащи и защитаващи. Почти като мафията.
Или като в гимназията. Понякога дори се бият.
Удрят се по главите с опашките си.
Защо всички умни създания се събират в странни социални структури?
Одри прави всичко в училище "Гейлър Стрийт".
Тя създаде Съвета за многообразие, детски маратон и "Понички за татко".
Веднъж мама се записа като класен родител в детската ми градина,
но мисля, че другите делфини я удариха по главата.
Прасетата също са вариант. - Прасета ли?
За седмица ще изкоренят тези къпини.
Мога ли да ви помогна с нещо? - Здравей, Бернадет.
Не знаех, че си си вкъщи. - Очевидно.
Дано нямаш против, че извиках Том. Специалист по борба с къпините.
Подрязвах многогодишните растения и засаждах зимни цветя
заради брънча, който организирам.
За бъдещите родители. Четеш ли имейлите?
Само ако не мога да ги подмина.
Корените на къпините минават под стената. Често срещано е тук.
Влизат в кореновата система като бамбука, много са агресивни.
Опитваме се да намерим най-доброто решение. Заповядайте.
Аз съм Том. - Бернадет Фокс.
Нямам визитка.
Една сутрин направо ме нападнаха в компоста ми. И не са само там,
но и в лехите със зеленчуци, в оранжерията и дори при червеите.
За да се отървем от толкова много...
Не искам да използваме нищо токсично, без пестициди.
Ако не искате прасетата,
най-добре да използвате машина за вършеене "Си Екс Джей Хилсайд".
Аз нямам, но мога да я взема под наем.
Добре, може да използваме Том, за да премахне къпините.
Приключихме. - Беше ми приятно, госпожо.
Благодаря. Скоро ли?
Прасетата ще бъдат арестувани за влизане в чужда собственост.
Скъпа Манджула, изникна се нещо неочаквано
и ще съм ти благодарна, ако можеш да работиш извънредно.
Не знам колко е часът в Индия в момента,
но моля те, спешно ми кажи дали ще си на разположение.
Искам да използваш индуските си способности за един проект. Точка.
Добре, няма да увъртам.
Това е пълна катастрофа.
Явно с Елджи сме обещали на Бий семейно пътуване до Антарктида.
Има милион причини да не искам да ходя,
но главната е, че ще съм заобиколена от хора.
Дори най-малкият круизен кораб има 150 пътници,
което значи, че ще съм затворена със 147 други хора,
които ще ме изнервят до крайност с грубостта, отпадъците си,
непрестанното си мърморене, празните приказки
и ужасните си хранителни навици.
Или още по-зле - ще проявят интерес към мен и ще очакват любезност.
Само от мисълта за това получавам паническа атака.
Но социалната тревожност не е толкова страшна, нали?
Ако ти дам контактите,
ще уредиш ли документи, визи и самолетни билети за трима ни
от Сиатъл до Белия континент. Въпросителен знак.
И всичко, което препоръчват да носим като багаж.
Използвай същата кредитна карта.
И едно много важно нещо, Манджула.
Искам жилетка за риболов. От онези с многото джобове.
Явно трябва да махна къпините от двора. Колкото по-скоро, толкова по-добре.
Съседката ми Одри смята за нормално да се мотае в двора ми.
Кой прави така?! Удивителен знак.
Сладоледчо?
Как се затвори там?
Това е много неудобно, Сладоледчо.
Чакай ме там!
Обичам принтове с клипарт ръце,
но мисля, че ни трябва изображение, което да изразява по-добре успеха.
Като герб.
С нещо на него. Като калкулатор.
Или дъга от дипломи. - Това е сладко.
Или пък рисунка на мозък с шапка и тога.
Искаме да привлечем подходящите семейства за детската градина.
Добре. - Благодаря, Минди.
Кайл!
Май отиват да пишат домашни.
Няма нито един отказ на поканите за брънча.
Разчитам на теб за онези 12 стола.
Дано да намеря време. - Това са столове, ще намериш.
Първата дама на Франция е сложила шалчето.
Нямам търпение да чуе за новата ми работа.
Най-вероятно не знае коя си. - Да.
Ужасна е.
Здравей, миличък. - Здрасти, Линкълн.
Здрасти, мамо. - Отиваме на спасителна мисия.
Какво? - Кучето се затвори в изповедалнята.
Замалко да забравя. Бернадет!
Бернадет.
Досадница. А сега? - Сладоледчо е в опасност. Тръгвай.
Боже... Видя ли? - Не.
Добре ли си? Какво стана? - Виждаш, че плача, не съм добре!
Хайде. Боже мой.
Прегази ли те? - Видя ли?
Не. - Тя мина през крака ми.
Добре, дръж стълбата.
Забрави. Мое куче е. Ти дръж стълбата, аз ще се кача.
В никакъв случай, Бала. Твърде е опасно.
Спокойно, аз съм. Кралица на драмата си.
Мамо, добре ли си?
Ей, мамо, добре ли си? Сладоледчо, здравей.
Ти си най-непослушното куче.
Добре ли си? - Да. Това дойде за теб.
Пансион "Чоут Розмари Хол"
Поздравления.
Не мога да повярвам!
Усещаш мотивацията на "Майкрософт". - Да си синхронизираме часовниците.
Екип "Саманта 2"
Това майката на Линкълн ли е?
В Сиатъл всички пътища водят до "Майкрософт".
Мамо, виж какво гледа.
Промивката на мозъка започва.
Благодарение на развитието на невровизуализацията,
ви представям "Саманта 2".
До: Бернадет
Саманта 2 не пише отделни букви.
Забележете отделните думи и фрази.
Саманта 2 е обучена да чете мислите ми.
Съобщението е изпратено
Да. Стана чрез това.
Благодаря.
Знам, че има поне два вида пингвини.
Има седем вида пингвини в Антарктида.
Императорските пингвини са 400 000, без да броим папуанските пингвини.
А знаете ли най-хубавото?
Местата в трапезарията на кораба не са разпределени.
Масите им са за четирима, тоест, може да седнем
и да затрупаме излишния стол с шапки, за да не сядат до нас.
И пингвините. Страшно се вълнувам за тях.
Ще ми се да чуя повече за тях на тази вечеря,
но ме чака конферентен разговор с Тайпе и...
Няма проблем, тате. Времето тече.
Поздравления, Чоут. Чао, скъпа.
Мама казва, че безсънието причинява тревожност,
а тревожността води до безсъние.
Тя не може да спи, но не пие лекарства, защото губи себе си.
Казва, че това би трябвало да е предимство,
но е свикнала със състоянието си. Аз също.
Обичам мама такава, каквато е.
Манджула, знаеш ли, че ще минем през притока Дрейк?
А знаеш ли, че това е най-опасното водно пространство на Земята?
Аз знам, защото три часа четох в интернет.
Получавала ли си морска болест?
Не просто ти се гади, а губиш желание за живот.
Ако не беше заради Бий, щях да отложа пътуването.
Но не мога да я разочаровам.
Моля те, намери ми нещо силно за морска болест.
И не говоря за драмамин, а за нещо силно!
Мама мразеше Сиатъл, но обичаше централната библиотека.
Не само заради книгите, но и заради дизайна на Рем Колхас.
Казва, че ускорява пулса й. Но в добрия смисъл.
Извинете.
Извинете. Бернадет Фокс?
Да. - Боже мой, знаех си.
Бях студентка по архитектура в Южнокалифорнийския университет.
Посещавах Бийбър Бифокал всеки път, когато я отваряха.
Пол Джелинек ми преподаваше.
Не мога да повярвам. Преди два дена гледах видео есето за вас.
"Видео есе" ли?
За 30-километровата къща. По случай двайсетгодишнината й.
Научих толкова много за вас, а мислех, че знам всичко.
Чудесно.
Може ли да се снимаме? Ще е чудесна профилна снимка.
Няма нужда. Вече ми дадохте много.
Само аз говоря, а искам и още от вас. Съжалявам.
Благодаря ви. Вие сте истинско вдъхновение.
Видео за 30-километровата къща
Американската асоциация на архитектите анкетира 300 студенти
за това на кой архитект се възхищават най-много.
Списъкът е предсказуем.
Но сред имената на Франк Лойд Райт, Мис ван дер Рое,
Франк Гери и Лоренцо Пиано е една на практика непозната жена.
Бернадет Фокс - една от загадките на архитектурата,
е необикновена поради ред причини.
Тя е млада жена, практикуваща професия, доминирана от мъже.
Тя е най-младият архитект, печелил наградата "Макартър".
Ръчно изработените й мебели са в Американския музей на народното изкуство.
Тя е пионер в движението за зелено строителство.
Отказва се от архитектурата преди 20 г.
и оттогава не е проектирала нищо.
Всяко от тези постижения, прави архитекта достоен за внимание.
Взети заедно, те раждат една легенда.
При Бернадет ни порази радостта, с която приемаше задачи,
които другите студенти намираха за недостойни.
Още като студентка Фокс работи по проекта
на сградата на "Дисни" в Бърбанк.
Първата й работа е да планира тоалетните на директорите.
Искаше да знае колко често ходят на работни срещи,
по кое време на деня, съотношението между мъже и жени.
Попитах я: "Какво правиш?".
А тя каза: "Трябва да знам какви проблеми решавам чрез проекта си".
Бих искал да кажа, че разпознах таланта й.
Но харесах пуловера, който ми изплете. Още го пазя.
Вижте. Много е интересен.
Жена ми искаше да го дам за благотворителност, но го запазих.
Скоро Фокс среща Елджин Бранч, компютърен аниматор.
Женят се след година и Фокс иска да построи къща.
Бернадет искаше парче земя, на което да проектира нещо свое.
Показах им изоставена фабрика.
Бернадет се огледа и каза: "Боже, идеална е".
Да, говореше за сградата.
Да превърне фабриката в дом, й отнема следващите две години.
Тя направи чудо с това неприветливо и мрачно място.
Намери начин да го изпълни със светлина.
Бернадет имаше идея да сплете заедно бифокални очила.
Нещо като ризница с вплетени в нея очила.
Къщата е много женствена. Влизаш
и си поразен от търпението и вниманието, с които е създадена.
Сякаш влизаш в голяма прегръдка.
Бернадет изобщо не се придържаше към общоприетото.
След като Фокс и съпругът й се нанасят в къщата Бийбър Бифокал,
Фокс търси нов проект.
Бернадет искаше да построи тази къща
само с материали, събрани в радиус от 30 км.
Всички материали трябваше да са местни.
Завод за бетон в Гардения ни достави пясък, който смесвахме на място.
Стомана взехме от завод за рециклиране в Глендейл.
Всичко от боклука ставаше, дори да беше взето извън радиуса.
Доставиха ни и дървесина, която фрезовахме на място.
Един ден в съседния имот се появили трактори.
Имотът е закупен от Найджъл Милс-Мъри -
англичанин телевизионен магнат, познат с шоуто си...
"Хванеш ли го, твое е!"
Искам изработка и инсталиране на табела
в западната част на имота ми, която да гледа към съседната къща.
Да е широка 2,40 м и висока 1,50 м. Да, толкова голяма я искам.
Да бъде яркожълта, с черни букви.
На нея да пише: "Частен имот. Не влизай.
Досадниците ще бъдат арестувани и хвърлени в затвора за досадници".
Пише се Д-О-С-А-Д-Н-И-К.
Някой, който те дразни, но не заслужава внимание.
И нека думата "досадник" да е в червено.
Жилетката много ми харесва! Удивителен знак.
Браво, Манджула.
"... лекарството трябва да бъде взето лично..."
Готов ли си, Пабло?
Да. Помолих Су Лин да дойде, тя е новият ни админ.
Имахме нужда от теб. Приятно ми е, Су Лин.
Всъщност синът ми е в класа на дъщеря ти в "Гейлър Стрийт".
Да, добре, извинявай... Това е чудесно.
Искате ли да вземем автобуса? - Да.
Добре. - Хайде.
Как да помогна?
Имате Чихули. - "Чихули" ли?
Говоря за полилея.
Създаден е от Дейл Чихули.
Онзи със стъклото.
Тъкмо щях да кажа, че нямаме лекарства за него.
Въведете Бернадет Фокс.
Момент.
Госпожа Фокс е тук.
Явно работата изисква двама души.
Г-жо Фокс, знаете ли, че рецептата ви е за АБХР?
АБХР е комбинация от халдол, бенадрил, реглан и ативан.
Звучи ми добре. - Халдолът е антипсихотик.
Използван е в съветските затвори за пречупване на волята.
А аз го откривам чак сега. - Има сериозни странични ефекти.
Най-лошият е късната дискинезия.
Неволни движения, удебелен език, мляскане с устни.
Няколко часа с това са нищо, в сравнение с морската болест.
Късната дискинезия може да остане завинаги.
"Завинаги" ли?
Това е доста.
Вероятността за късна дискинезия е около четири процента.
При по-възрастни жени - 10 процента. - Разбира се...
Говорих с лекаря ви.
Предписал ви е пластири скополамин за морската болест
и ксанакс за тревожността.
Мисля, че вкъщи имам ксанакс.
Имате ли от онези ламинирани таблици,
на които се вижда как изглеждат хапчетата?
Изсипах всички хапчета, които ми изписват, в буркан.
Цветовете и формите, събрани заедно, са чудесни.
Но след това се сетих, че... Е, схващате.
Да.
Добре. Дайте ми ксанакса и пластирите.
Бернадет.
Какво правиш?
Елджи.
Не ми дадоха халдол, затова трябваше да чакам за ксанакс.
Какво си облякла?
А, това ли? Поръчах го по интернет.
Би ли се изправила?
Отивам на обяд, да го отменя ли? - За бога, не.
Снощи не спах добре и съм задрямала. Върви, спокойно.
Добре.
Ще се видим вкъщи. Искаш ли да излезем на вечеря?
Да, добре. С Бъз ще изберем мястото.
Хайде да сме само двамата.
Добре. - Супер.
Здрасти, мамо. - Здрасти, Бъзи.
Одри ми каза да ти дам това. Сметка от Спешното.
"Прегазен крак"? - Няма нищо счупено.
Разбира се, защото не е вярно.
Чакай, това не е твоята флейта.
Това е шакухачи. Г-н Хейс ми я даде за Празника на Земята.
Ще свириш ли? - Не.
Ще акомпанирам на първокласници.
Ще пеят за родителите си.
Г-н Хейс ме помоли да измисля танца на слончетата.
Какво? Колко си потайна.
Направила си хореография? Това е важно. Може ли да дойда?
Няма да ти хареса. Твърде е сладникаво.
Ще умреш от сладост. - Аз обичам да умирам от сладост.
Може ли да отида у Кенеди довечера? - Майка й там ли ще е?
Не. - Добре, тогава може.
Относно днес следобед...
Това една от досадниците ли беше? От "Гейлър Стрийт".
Су Лин е новият админ, а синът й бил в класа на Бий.
Майчице. - Какво?
С мен е свършено. - Какво?
Само почакай. Тя ще те настрои срещу мен.
Стига.
Одри и крилатите й маймуни винаги са ме мразели.
Не говори така, никой не те мрази, Бернадет.
Извинявай, какво казваше?
Искам да ми кажеш за лекарството, което не ти дадоха в аптеката.
Да.
Един лекар ми написа рецепта. Оказа се, че е халдол.
Не знаех. - За заспиване ли е?
Спане? Какво е това?
Скъпа, това не е хубаво.
Откъде взе рецептата? При психиатър ли ходиш?
Не.
Искаш ли да ходиш при психиатър? - Не.
Не.
Просто се тревожа за пътуването. - Така ли? За какво по-точно?
За протока Дрейк, за хората,
че кърпите може да са сгънати във формата на животни.
Знаеш как е. - Всъщност не знам.
Елджи, ще има много хора.
Знаеш, че не ми е добре, когато съм сред хора.
Да.
Може би трябва да поговориш с някого.
Говоря с теб, нали?
Бий.
Видя ли? Затова не искам да идваш на танца на слончетата.
Да.
Искам да знаеш колко ми е трудно понякога.
Кое ти е трудно?
Да понасям баналността на живота.
Но си запазвам правото да се трогвам
от малките неща, които никой не забелязва.
За добро или за лошо.
Това няма да ме спре да те заведа на Южния полюс.
Няма да ходим на Южния полюс, мамо.
Така ли?
Не, пускат туристи само на Антарктическия полуостров.
Само изследователи и учени стигат чак до Южния полюс.
Кажи ми, че знаеш това, но си забравила, защото си уморена.
Да, уморена съм.
И невежа.
Ще си взема още.
Присъединете се към нас!
Лиса!
Радвам се, че дойде. - Одри! Великолепно е.
Благодаря ти. Здравей, Гари. - Здравей.
Има храна и по нещо за пиене. Сигурно познаваш всички.
Бащата на един от първокласниците ни е от "Пърл Джем".
Еди ли? - Не.
Наскоро започнах работа, а вече е моя отговорност
да поддържам всичко, докато той пътува.
Този е зет на Джеф Безос. - Наистина ли?
Виждам много празни чаши. Погрижете се.
Кайл страшно много ми помогна.
Бихте ли се дръпнали, моля?
Ето тук, извинете. Да застанат на това място.
Погледнете насам. - Елате.
Приятна песен. Африканска ли е? - Да, кенийска поп песен.
В "Гейлър Стрийт" се стремим към глобално освързостяване.
"Освързостяване"? Еха. В "Гейлър Стрийт" мислят толкова нестандартно,
че чак не признават речника.
Намери Сузи!
Качвайте се, всичко е наред.
Много съжалявам.
Благодаря, че дойдохте!
Дъждовете тук са... Искате ли подаръчна торбичка?
О, не!
Склонът се свлече в дома ми. По време на брънча!
Вътре имаше деца! - Мамка му. Някой пострада ли?
Като по чудо, не. - Е, това е добре...
"Добре" ли?!
Къщата ми е пълна с кал, Бернадет. Тухлената стена падна.
А дворът и японският ми клен... Къщичката за птици е в хола ми.
Много съжалявам, аз... - А тази табела...
Табелата. - Каква табела?
Днес ще поръчам да я махнат.
Калта се погрижи за това! Сега всички могат да я видят!
Каква табела? - Направих нещо глупаво. Стой тук.
Кой слага табела... - Ще платя за всичко.
Мислиш, че искам пари ли? - Мамо, какво става?
Хайде, кажи й.
Очевидно си разстроена... - Да!
Но не забравяй, че ти настояваше да се погрижа за хълма.
Одри, повиках онзи мъж, и то в деня, в който ти искаше.
Значи нямаш никаква вина ли?
Не, просто казвам, че случката днес си има предистория.
Еха. Добре.
Значи смяташ, че да сложиш билборд, пълен с омраза,
е правилната реакция за работата в двора. Започвам да разбирам.
Одри, не се преструвай, че не участваш в тези игрички.
Бернадет, започни да излизаш и да живееш в реалността.
Така параноята ти ще намалее. - Приключихме.
Не, не сме. - Напротив.
Отново се извинявам за табелата, поемам отговорност за това.
По отношение на училището и на парите.
Не ти пука за "Гейлър Стрийт". Нищо не те интересува.
Не ти пука за къщата ти, за двора или за квартала ти.
В радиус от 6 км се намира къщата, в която е отраснала баба ми,
къщата, в която е отраснала майка ми и къщата, в която отраснах аз.
Вярвам го.
Идваш тук с парите от "Майкрософт", купуваш тези 836 000 кв.м.
в хубавия ни квартал, и си мислиш, че си част от него ли?
Не си, Бернадет, и никога няма да бъдеш.
Амин!
Никоя от другите майки не те харесва, Бернадет.
Стига бе. - Да!
Организираме гости с преспиване за майки и дъщери,
но никой не кани теб и Бий.
Достатъчно, Одри!
Не намесвай Бий, мамка ти! - О, не, всички обичат Бий.
Тя е страхотно момиче. И отлична ученичка.
Това показва колко са издръжливи децата - станала е човек.
Ако Бий беше моя дъщеря, и го казвам от името на всички майки в квартала,
нямаше да я изпратя в пансион.
Аз искам да отида. - Разбира се, скъпа.
Идеята беше моя. - Бий, не си струва.
Разбира се, не си ти виновна. - Не познаваш нито мен, нито мама.
Напротив, всички ви познават.
Ти не познаваш дори собствения си син, Одри.
Иначе щеше да знаеш, че в училище ти се подиграва.
Забелязваш ли, че се връща у дома напушен?
Съгласна съм с мама. Майната ти, Одри!
Адски готина си, знаеш ли?
Сякаш пък искам да им ходя на гости с преспиване.
Популярността се надценява.
Честит 14-и рожден ден. Успех!
Ще сложим маркерите до картичката.
Докато ресторантът се върти, всеки ще напише нещо на нея.
Когато направи пълен кръг, ще имаш картичка, пълна с пожелания.
Много е готино, Кенеди.
Чух, че отидеш ли до тоалетната, после не можеш да си намериш масата.
Хайде да проверим това.
Здравей, Кенеди. - Здрасти.
Бий. - Здравей.
Пътуването до Денвър отпадна? - Не, отивам на летището.
Отбих се да те питам нещо. - Какво?
Единствено къпините държаха пръстта на хълма. Знаеш го.
Знам, че никога не би обезлесила хълма през най-дъждовната зима.
Явно бих.
Как разбра?
Мислеше, че няма да разбера ли? - Нека да позная.
Админът - едно от протежетата на Одри, ти е наговорила лъжи.
Казах ти. - Не замесвай Су Лин.
Заради нея мога да замина за цял месец.
Ако истината те интересува, махнах къпините,
за да угодя на Госпожа Гаднярка.
Не обръщай всичко на шега. Наистина се тревожа за теб.
Не говориш с мен. Не искаш да отидеш на лекар.
Татко.
Не откачай. - Къщата на Грифин е съсипана.
Ние ли ще платим за това? - Спокойно, Одри има застраховка.
Защо не ми каза, Бий?
Напоследък рядко си у дома.
Вижте колко е далече картичката ми. - Вземи си риталин и млъквай.
Извинявай, какво каза? Ние не говорим така.
Те така си говорят. - Това не е нормално.
Какво ти пука? Дори не харесваш Кенеди.
Наистина ли? - Разбира се, че те харесвам.
Как може да кажеш такова нещо? Какво става с това семейство?
Отбих се да поговорим. - Не е вярно.
Дойде, за да се караш на мама. Одри вече направи това.
Ти не беше там. Беше ужасно.
Хайде.
Какво искаше да ме питаш?
Защо никога не се разбираш със съседите ни?
Или изобщо с хората. Надали вината е винаги тяхна.
Манджула, никой не може да ме упрекне, че не се опитах.
Не мога да отида до Антарктида.
Не се тревожи. Измислих безсрамен план, който ще ме измъкне.
Зъболекарят ми от години ме убеждава да ми извади мъдреците.
Затова, един момент...
Защо не ми запишеш час при него точно преди пътуването?
Така ще твърдя, че е спешно и че съм съкрушена,
а съпругът ми и дъщеря ми могат да заминат, без да ме винят.
Да. Казах ти, че е безсрамен.
Изпрати съобщението.
Бернадет!
Пол Джелинек! - Виж се само.
Ах ти, негоднико. - Не си се променила за 20 години.
Радвам се да те видя. - Как беше лекцията?
Добре. Беше извинение, за да те видя.
Боже мой.
Елджи, това е д-р Кърц. - Здравейте.
Джанел Кърц. - Елджи Бранч.
Благодаря, че се отзовахте и успяхте да дойдете.
Хана толкова ви похвали за помощта ви с Франк.
Ще ви оставя. - Добре.
Какво правиш в Сиатъл през тези 20 години?
Исках да напусна Ел Ей в момент на ярост.
Когато разбрах, че всички ме съжаляват,
си дадох втори шанс и показах на тези копелета
коя е истинската кучка богиня на архитектурата.
А после...
На Елджи му хареса тук и останахме.
Изненадах се, че тя се вълнува, че ще се местим в Сиатъл.
Бяхме завършили на Източния бряг, кариерата й беше във възход.
Беше истинска фурия. Порази ме красотата й,
невероятният й талант, хуморът и енергията й.
Когато се оженихме, работех по програма за компютърна анимация,
която бе купена от "Майкрософт".
По това време...
Тя се натъкна на проблеми с къща, която проектираше,
и изведнъж обяви, че е приключила с архитектурния свят в Ел Ей.
Градоустройството тук... Видят ли хубава гледка, искат да я блокират
с 20-етажен старчески дом, нямат архитектурна почтеност.
Това е първия път, в който "архитектурна" и "почтеност"
се използват в едно изречение за Сиатъл.
Който е правил плановете... Няма двупосочна улица,
която да не искат да направят еднопосочна.
Или четирипосочна пресечка, която да не стане с пет посоки.
Тук имат дори седемпосочни пресечки.
Цялата енергия, която влагаше безстрашно в архитектурата,
насочи към недоволство срещу Сиатъл,
под формата на откачени тиради.
Щом пристигнахме тук, купих къща.
Бивше девическо изправително училище с много трудности за проект.
Преобразяването му изискваше находчивостта на Хари Худини,
което ми харесваше, но...
Това, което се случи всъщност, бяха четирите помятания.
Исках да се възстановя след провала с З0-километровата къща,
като направя дом за Елджи, мен
и бебето, с което все бях бременна, но...
Сядах на тоалетната, поглеждах - кръв по панталона ми.
Боже, много съжалявам, Бернадет. Не знаех.
После се появи Бий.
Но сърцето й не се беше развило напълно,
трябваше да го възстановят с няколко операции,
защото шансовете й за оцеляване бяха минимални.
Особено тогава. - Човек си мисли, че болно дете
или ще сближи съпрузите, или ще ги раздели.
В нашия случай не се случи нито едното.
Ние просто се отдалечихме.
Сестрите я снимаха.
Правят го, когато не мислят, че бебето...
Погледни я.
Когато видях Бий за първи път...
Знаех, че животът й е поверен на мен.
Виждал ли си рисунките на бебето Кришна? Балакришна.
Създател и унищожител, дебел, щастлив и син.
Такава беше Бий - създателка и разрушителка.
Очевидно е, нали?
Затова казах на сестрите: "Тя няма да умре. Тя е Балакришна".
И те записали това име на акта й за раждане.
Поисках да ме оставят насаме с дъщеря ми.
Елджи ми подари медальон със Св. Бернадет.
Знаеш, че е имала 18 видения.
Той казваше, че Бийбър Бифокал и 30-километровата са първите ми две.
Наведох се и казах на малкото ми синьо момиченце:
"В теб са събрани другите ми 16 видения".
Истина е.
Докато се усетя, тя отива в пансион на другия край на страната.
Потопи се във възстановяването на Бий с всяка своя клетка.
А...
Аз работех до все по-късно. Наричах го партньорство.
Защо тя не ходи на терапия? Това е логична първа стъпка.
Веднъж се опитах да я убедя, но не мина добре. Наскоро също.
Отново не мина добре.
Елджи не знае, че още съм вманиачена по Ел Ей.
Тоест?
Снощи, например, се събудих да пикая.
Бях полузаспала, с празна глава. И изведнъж мозъкът ми заработи.
Бернадет Фокс, 30-километрова къща, унищожена, провал.
Сякаш провалът се е вкопчил в мен и не спира да ме тормози.
После случайно виждам Найджъл Милс-Мъри по телевизията
и откачам.
Добавка към безкрайния ми срам е, че съм станала толкова побъркана,
че съм като непозната за най-умния и почтен мъж, когото познавам.
Не знам какво става с Бернадет.
Депресия? Мания? Агорафобия? Лекарства? Параноя?
Не знам какво представлява нервният срив,
но разбирам, че игнорирането вече не е вариант.
През нощта лежа в леглото и кризата започва.
Тя е черна дупка от дива паника. Често е заради нещо дребно,
като: "Трябва да сложа повече пресни плодове в обяда на Бий".
Усещам как тази ирационална тревожност изсмуква енергията ми,
като състезателен автомобил, който буксува на едно място.
Ами чиниите? А покупките?
А упражненията? Или любезността към хората?
От думите ти разбирам,
че тя умишлено е създала среда, унищожила съседната къща.
Складира предписани й лекарства. Прегазила е майка в училище,
а после е сложила билборд пред къщата й, за да я дразни?
Може би страда от тежка тревожност, грандомания,
а ако събирането на лекарства означава това, което си мисля...
... може би има суицидни мисли.
Е, какво ще кажеш?
Плачевна съдба сполетя геният с "Макартър", нали?
Приключи ли? - Да.
Добре, защото не мисля, че сериозно вярваш в тези глупости.
Колкото и да е странно, това измества най-важното -
че хора като теб, трябва да творят.
Затова си дошла на този свят, Бернадет.
Ако не го правиш, ставаш заплаха за обществото.
Всичките ти проблеми имат едно просто решение.
Захвани се за работа и създай нещо.
Да разделим на приблизителните съседни гнезда
и да ограничим до близките съвпадения.
Това съкращава времето за обработка с 90 процента.
Много елегантно. - Пабло, приключихте ли?
Да. Благодаря, Елджи. - Добре.
Елджи, това е агент Странг от ФБР.
Здравейте. - Здравейте.
Здравейте, г-н Бранч.
Аз съм регионален директор на Центъра за жалби относно престъпления в интернет.
Работим в сътрудничество с Вътрешна сигурност.
Заповядайте. - Благодаря.
Г-н Бранч, влязохте в полезрението ни.
Така ли?
Да, заради движението по кредитната ви карта.
Това ли е извадката?
Това са плащания до фирма "Виртуални асистенти от Делхи".
Да, виждам.
Такава фирма не съществува.
Тя е параван за престъпна група, работеща от Русия.
Сериозно ли?
През последните шест месеца събираме информация за тях.
Имаме съдебна заповед, чрез която получихме достъп до имейли
между съпругата ви Бернадет Фокс и някаква Манджула.
Манджула не съществува.
Въпросът е деликатен и спешен. - Елджи, да повикаме д-р Кърц.
Слонче, малко слонче,
кажи ми кого обичаш?
О, ти знаеш,
че обичам само мама.
Наскоро учените използваха космически лъчи,
за да видят какво има в Хеопсовата пирамида в Гиза.
Откриха голямо празно пространство, за което не подозираха.
Не знаят нито как е направено, нито защо съществува,
въпреки че пирамидите са построени преди 4000 години.
Използвайте само "чувствам". Не искаме да усеща, че я съдим.
Не знам дали ще успея. - Разбирам, че е неприятно.
Но имаме една цел - за помогнем на Бернадет.
Да. Тя има нужда от помощ. - Така е.
Значи отменяте часа си за днес? - Да, отменям го.
В последния момент? - Съжалявам, но...
Мъдреците ми чакаха досега, ще изчакат още един месец.
Искате ли нова дата? - Не, ще се обадя през януари.
Добре, благодаря, г-жо Фокс. - Аз също.
Знаех си, че си говорител на "Тед".
Децата ми го обожават. - Елджи, какво става?
Нещо с Бий ли? Видях я в училището. - Не, Бий е добре.
Как беше при зъболекаря?
Не отидох. Кои са тези хора?
Бернадет, аз към д-р Джанел Кърц. Хайде да седнем.
Защо? Елджи?
Да започваме, докторе. - Това не ми харесва.
Бернадет, седни, за да можем...
Искаме да ти разкрием истината за ситуацията, в която се намираш.
Елджи, каквото и да е това, искам да говорим насаме.
Знам всичко, Бернадет, те също.
Ако е заради зъболекаря, отмених часа си.
Ще пътуваме до Антарктида. Нямам търпение.
Бернадет, Манджула не съществува.
Манджула ли?
Агент Странг, бихте ли... - "Агент"?
Здравейте, аз съм от ФБР.
Г-жо Фокс, разбрахме, че Манджуела, или "Манджула",
е псевдоним на престъпници от Русия, които крадат самоличности.
Какво?!
Да. А ти си им дала достъп до личните ни данни.
В момента летят към Сиатъл,
за да направят удар, докато аз и Бий сме на Антарктида.
Нали така, агент Странг? - Да.
И използват натрупаните ти самолетни точки.
Ще опразнят всичките ни сметки,
защото си им дала всички пароли.
Манджула дори е поискала пълномощно.
Не е вярно. Тя не ми е писала от няколко дни.
Канех се да я уволня.
ФБР прихвана имейлите и й отговоря от ваше име.
Те знаят всичко! Разбираш ли, Бернадет?
Това е краят на връзката ми с технологиите.
Добра идея, Бернадет. Сега нека всички да се успокоим.
Боже, Елджи, толкова съжалявам.
Но "Виртуални асистенти от Делхи" имат над 100 позитивни отзива.
Реалността е съвсем друга. Да се съсредоточим върху това.
Освен кражбата на самоличност изглежда си прегазила някого.
Това е нелепо.
Млъквай.
Всъщност тя какво прави тук? Някой да разкара досадницата.
Спри да я наричаш така. - О, прости ми.
Някой ще разкара ли админа от дневната ми?
Ще изляза.
И аз идвам. Ще съм в съседната стая.
Интервенциите не са по моята част.
"Интервенция" ли? Значи за това е всичко?
Само аз ли смятам, че това е малко прекалено?
Мисля, че имаш разстройство на приспособителните реакции.
И такова ли има?
Това е психологическа реакция, провокирана от стресори,
обикновено включва тревожност или депресия.
В твоя случай мисля, че стресорът е пътуването до Антарктида.
Само че вече искам да отида. - Стига.
Нямаш никакво намерение да идваш. Прочетох имейлите.
Истината е, че доброволно си дала личните ви данни на престъпници.
Не знаех, че са такива!
Тази лоша преценка едва не причини финансови и психологически проблеми.
Агресията към съседката ти е унищожила дома й...
Премахнах... - Остави я да довърши!
Това не се случва да първи път.
Изглежда ти е трудно да общуваш с хората
и разчиташ на виртуален асистент да планира срещите ти
и да върши домакинските ти задължения.
Бернадет, това, че складираш предписаните ти лекарства,
както и състоянието на дома ти, показват, че страдаш от депресия.
Още ли ми представяте реалността, или вече мога да кажа нещо?
Първо искам Елджин да изкаже любовта си. Елджин.
Да.
Разбира се, че те обичам. В момента не знам коя си.
Сякаш извънземни са те сменили с твое копие.
Една вечер се пресегнах в леглото, за да погледна лактите ти.
Мислех си, че колкото и добро да е копието, лактите ще те издадат.
Но се спрях.
Помислих си: "Не мога да скоча от скалата с нея.
Нося отговорност, аз съм баща и съпруг.
Служителите ми и семействата им разчитат на мен.
Моята Бернадет полудя, но аз не мога да затъна с нея".
Много съжалявам, Елджи. Не знам как да ти се реванширам.
Прав си, имам нужда от помощ.
Да започнем, като прекараме време заедно в Антарктида.
Само тримата. Без работа, без компютри...
Моля те, не обвинявай "Майкрософт" за това.
Не, просто искам да сме само ние, без нищо да ни разсейва.
Няма да ходим до Антарктида тримата.
Не можем да отменим пътуването. - Не бих причинил това на Бий.
Няма да я заведеш в Антарктида без мен, нали?
Бернадет, предлагам ти, докато Елджин и Бий пътуват,
аз и ти...
Искам да се виждаме и говорим в "Мадрона Хил".
В лудницата ли? - Не я наричаме така.
Божичко, ще ме оставиш в лудница ли? Елджи, недей.
Трябва ти помощ, Бернадет. И малко почивка.
"Почивка"? Значи ти ще пътуваш,
а мен ще ме заключат в "Мадрона Хил". Не можеш!
Искаме да дойдеш доброволно. - Да се затворя сама ли?
Боже, изобщо не виждаш колко си болна!
Елджи, погледни ме!
Да, затънала съм, но мога да се оправя.
Можем да се справим заедно.
Нямаме нужда от полковник Кърц.
Извинете, пикае ми се, откакто се прибрах.
И за това ли ми трябва разрешение?
От доста време е вътре.
Дали е добре? Ще проверя.
Бернадет?
Бернадет.
Водата е пусната. - Г-жо Фокс?
Мина доста време.
Г-жо Фокс? - Бернадет?
Г-жо Фокс, чувате ли ме? - Отдръпнете се.
Трябва ми помощ, Одри.
Колата й е още тук.
Всичко толкова се обърка. Наистина много съжалявам
за къщата ти и за онази табела.
Спокойно, няма да ме търсят тук.
Знам, че не съм ти приятелка.
Признавам си, нямам приятели.
Но докато се измъквах от вкъщи, реших, че мога да дойда тук.
Няма къде другаде да отида.
Не познавам никого в Сиатъл.
Здрасти. - Одри.
Няма да познаеш какво стана. Бернадет изчезна.
От интервенцията, която организирахме с Елджи.
Лудата скочи от прозореца. - Какво?
Елджи трябва да я затвори, за да я спаси от руската мафия.
Ще ти разкажа после. - Боже мой.
Да, горкият човек, преживял е толкова много.
Нямаш представа. Сега всички я търсим.
Казах на Елджи, че ще дойда да видя дали е избягала през двора.
Добре ли си? - Да.
Заради къщата е, чистих. Изморена съм от тази кал.
Ще ти кажа, ако я видя да тича по улицата.
Какъв ужас. - Да. Дръж ме в течение.
Ела тук.
Ще ти разказвам после. - Добре, ще чакам.
Няма ли я?
Не може да се изпари.
Заловихме ги. Току-що ми казаха.
Задържали са Манджула, докато сменя полет в Дубровник.
Разследването приключи. - Нима? А Бернадет?
Вече не е в опасност. - Така ли?
Е, не я преследват руснаци. Решихме поне този проблем.
Имам проблеми с Кайл.
И то сериозни. Опитвам се, но...
Не го приеха в Лейкуд. Догодина ще се пробва в частно училище.
Сигурно ще е по-хубаво от "Мадрона Хил".
Бих се разменила с теб, аз ще отида в "Мадрона Хил".
Да, добре ще ти дойде малко "почивка".
А ти остани тук с грубия ми, постоянно напушен син.
Давам ти съпруга си работохолик и бъдещата му любовница админ.
Ако ми дадеш Манджула, тоест Сергей, руснакът, който краде самоличности.
Най-важното сега е да разбереш,
че вината не е твоя.
Въпросът не е в това.
Мама изчезва преди Коледа, без да ми каже?
Истината е сложна, скъпа.
Човек не може да знае всичко за друг човек.
Разбира се, че е сложно. Но заради това
и защото не можеш да знаеш всичко за друг човек,
не значи, че не можеш да се опиташ. Аз също.
Тя преминава през трудности... Какво правиш?
Майка ти има нужда от помощ. Знам, че си разстроена, Бъзи.
Не ме наричай така, само мама ми казва така.
През септември същата година Фокс получава наградата "Макартър".
Защо я избрахте?
Бернадет Фокс е най-напредничавият архитект в момента.
Тя се откроява, защото никой не знае коя е всъщност.
Архитект? Очевидно. Новатор, който рови в боклука? Да.
Какво ще направите с парите от наградата?
Може би ще започна нов проект и ще завърша този. Имам много идеи.
Къщата на Милс-Мъри - Белият замък, е готова за нанасяне,
преди Фокс и Уокър да приключат 30-километровата къща.
Черешката на тортата на Замъка са палми за милиони долари.
Приличаше на хотел "Риц". Тя много се оплакваше, но...
Така стояха нещата.
Онзи с шоуто "Хванеш ли го, твое е!",
Найджъл Милс-Мъри, е пълен кретен.
Бернадет ми каза, че иска да продаде къщата
и да намери друг имот. Още преди да го пусна за продажба,
получих обаждане от мой познат - бизнес мениджър,
който искаше да притежава къщата, спечелила наградата "Макартър".
Да ги бяхте видели двамата. Той толкова се гордееше с нея.
Тя току-що беше спечелила наградата, както и много пари от къщата.
Какво би направило един съпруг по-горд? Тогава не знаех,
но се оказа, че мениджърът купува къщата за свой клиент.
Клиентът беше Найджъл Милс-Мъри.
И до ден днешен Найджъл използва имота за паркинг.
30-километровата къща, чийто строеж трае три години,
е разрушена само за няколко часа.
Архитектите скърбяха, заради разрушението на къщата.
Бернадет изчезна.
Публикувахме писмо с подписите на много архитекти.
Комисията по сградите се зае с опазване на модерната архитектура.
Така поне от злото се роди нещо полезно.
Училище ли? - Да.
На работа ли отиваш? - Да.
Мама я няма, а ти отиваш на работа?
Какво искаш да направя? - Ами потърси я.
Бий, виж... Майка ти ще се върне, когато е готова за това.
Тя... определено преминава през нещо.
Нещо, пред което ти я постави. - Стига, чуй ме.
Майка ти прави осъзнат избор.
Вместо да приеме реалността, тя бяга. И то не за първи път.
Избяга от Лос Анджелис. Бяга от личната отговорност.
А когато застана пред хора, които искаха да й помогнат?
Отново избяга.
Погледни ме.
Ще продължим да живеем.
И когато тя е готова да се върне...
Ще го направи.
Защо винаги изискваш толкова много?
Бий? Бий?
Г-жо Грифин, причината да искам да отида в Чоут,
е, че гледах документален филм, в който казаха, че е добро място...
Скъпа, майка ти вкъщи ли е? - Не, защо?
Дойде при мен за помощ. Снощи я откарах на летището.
Мислеше, че сте на същия полет за Антарктида.
Откарали сте я на летището? - Да.
Дали се е качила на самолета? - Не знам, скъпа.
Дадох й малко дрехи. - Благодаря.
Мама е на Антарктида. - Какво?
Снощи Одри я е откарала на летището.
Одри ли? - Да, тя ми каза.
Мама ще пътува по първоначалния ни план.
Ще бъде на "Алегра". Има и друг кораб - "Луиза".
Можем да го хванем, ако стигнем навреме.
И двата кораба ще пристигнат в Порт Локрой. Можем да я намерим.
Обеща ми. Трябва да отидем.
И ти харесваш жилетката, а?
Каквото и да правите, не казвайте на мама, че ви е скучно.
Тя ще отвърне: "Познай какво? Става още по-скучно.
Колкото по-бързо се научиш сам да правиш живота си интересен,
толкова по-добре за теб".
Надявам се, че в момента прави нещо интересно.
Повечето сте още на палубата и се наслаждавате на хубавото утро.
Може да се качвате в лодките в 9,30 ч.
А ако искате, използвайте каяците. Добре дошли в Антарктида!
Момент, госпожо, вземете спасителната си жилетка.
Да, най-добре ще е да я нося постоянно.
Натам е опашката за каяците.
Не, благодаря.
А имате ли единични? - Да, разбира се.,
Имаме причина да мислим, че жена ми е на "Алегра".
Стана недоразумение със заминаването...
"Недоразумение" ли?
Да, недоразумение. Искаме да отидем при нея.
И двата кораба трябва да са в Порт Локрой в един и същи ден.
Всичко зависи от времето.
Тук не съществува такова нещо, като точни часове на пристигане.
Може ли поне да ми кажете дали е на кораба?
Съжалявам, не ни е позволено да даваме такава информация.
Тате, всичко ще е наред, хайде.
Ехо!
Коя си ти?
Интересно, и аз си задавах същия въпрос.
Когато си на лодка в Антарктида и нощта не съществува,
кой си всъщност?
Сякаш съм призрак на призрачен кораб в призрачна земя.
Най-добре да ми помогнеш да взема проби с фитопланктон.
Аз ще вземам проби от водата, а ти ще надписваш етикетите.
Спокойно, ще ти покажа как, елементарно е.
Хайде.
Татко, взех решение.
Какво решение?
Вече не искам да ходя в Чоут. Мислих по въпроса,
знам, че с мама искате да отида в подготвително училище.
Звучи забавно да живея в общежитие, да свиря в оркестър
и да съм независима, но не искам да го правя сега. Аз...
Не искам да ходя.
Имам само още четири години до колежа,
защо да бързам?
Добре. Не си длъжна да правиш нищо, което не искаш.
Мислех, че ще се ядосаш.
В тези училище не е толкова забавно. - И аз така си помислих.
Още няколко изследователи идват с "Алегра"
на път за станция "Палмър", където ще живеят няколко месеца.
Какво е станция "Палмър"? - Изследователският ни център.
А, да, сетих се.
Това е най-южната точка, където ходят само учените.
Не, бъркаш се със станцията на Южния полюс,
която е най-южната точка на планетата.
След "Палмър" отивам там.
Бившият ми съпруг е строителен предприемач
и работи по предложение за демонтирането й.
Искат да построят нова, но не знам защо.
Старата е геодезически купол, страхотна е.
От какво ще е построена новата станция?
Кой знае? Той иска да се заеме само с разрушаването й, което е в негов стил.
Нали записваш и имената на станциите?
Да.
Осигуряваме пътуване и до Порт Локрой,
Британска военна станция от Втората световна война.
Сега е антарктически музей,
в който - вярвате или не, живеят няколко души
и работят в магазина за сувенири и в пощата.
Така че купете си пощенски марки с пингвини
и изпратете писмо до дома.
Можете ли да ме заведете до онзи кораб там?
Само до Порт Локрой и обратно, съжалявам.
Заповядайте. - Аз съм Вивиан.
Аз съм Айрис. Затваряйте вратата... - Пингвините се промъкват вътре.
Много е трудно да ги изкараме.
Добре дошли в Порт Локрой!
През Втората световна война това е тайна военна станция...
Къде са пътниците от "Алегра"?
Вече си тръгнаха.
Майчице. - Какво й става?
Добро утро. - Здравей, рано си станала.
Готова ли си? - Да.
Какво е съотношението между мъже и жени на Южния полюс?
Не знам.
Мога да ти кажа, когато се върна.
На Антарктида е гадно.
Тя ще се върне и няма да разбере, че сме я търсили.
Ще я намерим. Не се тревожа за това.
А за какво се тревожиш? - Какво ще стане, когато я намерим.
Мама е най-добрата ми приятелка. - Знам.
Опитвах се просто да й помогна. Трябва да разбереш това.
Вярно ли е, че ти си й подарил медальона на Св. Бернадет?
Да. - След като е спечелила наградата?
Да. Това беше преди много време.
Не й го подарих само заради името. Казах й:
"Това е Св. Бернадет, Девата от Лурд.
Тя е имала 18 видения.
Бийбър...
Бийбър Бифокал е твоето първо, 30-километровата къща е второто.
Очаквам с нетърпение другите 16".
Боже...
Наистина разочаровах майка ти.
Тя е творец...
Но спря да твори. Не биваше да го допускам.
А защо го допусна?
Не знам. Явно не успях да разбера...
... как да накарам творец с гения на майка ти да твори.
Това е... невъобразимо.
Мога да накарам робот да разбере нуждите на хората...
... но не успях да разбера от какво има нужда майка ти.
Между другото, забеляза ли, че почти не си проверявам имейла?
Всъщност не. - В "Майкрософт" предстои промяна.
Сигурно я обявяват, докато стоим тук.
Отменят "Саманта 2".
"Отменят"? Как така?
Ще използват "Саманта 2" за компютърни игри.
Да, знам. Казах им, че нямам интереси в тази сфера.
Няма значение. Върнах баджа си.
Татко вече е свободен.
Не те познавам като човек без този бадж.
Е, свиквай. Сега ще прекарваме повече време заедно.
Искам да проектирам новата станция. - Архитект ли си?
Не се считам точно за архитект.
По-скоро съм... Човек, който решава проблеми креативно и с вкус
и има слабост към логистични трудности.
И като споменах това...
Трябва да стигна до Южния полюс. Да видя разположението на станцията.
Съжалявам, това вероятно няма да стане.
Всъщност това би било невъзможно.
Пет години пиша труда си за стипендия
и чак сега ме допускат там за първи път.
Това е най-конкурентното място в света на учените.
Още два розови пингвина? Аз черпя.
Да. - Още два коктейла.
Защо не? Заминавам чак след няколко часа.
Къде отиваш?
"Алегра" ще се засече с лодката на учените.
С нея ще отида до станция "Палмър".
Съгласна съм.
Знам, че нямам право да съм тук, но ще работя безплатно.
Не се плаша от работа. - Чудесно, но познайте какво.
Хората тук идват според правилата. Одобряват ги, получават стипендии.
А вие се появявате тук от нищото, и очаквате да ви допуснем?
Но аз съм архитект. - Тук това не значи нищо.
Тук има нобелови лауреати,
които боядисват палуби, икономист, който работи в кухнята,
и изпълнителен продуцент, който изучава ушатите тюлени.
Помагам на Беки за изследването й.
Съжалявам, Елън, нямах представа за това...
Как ще се прибере? - Ще се качи на следващия кораб.
Нали всички легла са разпределени. - Така казваме.
Междувременно ще работиш с Майк.
Той е бивш сенатор от Бостън,
който толкова силно искаше да живее на Антарктида,
че премина обучение за механик.
Добре.
Казвам ви го, защото сте вписан като най-близък родственик.
Името на жена ви е в списъка с пътници на "Алегра".
Добре, благодаря ви.
Г-н Бранч, жена ви е изчезнала някъде в протока Жерлаш.
Какво значи това?
Последно е била на екскурзия преди 26 часа.
Оттогава е в неизвестност.
Добре. Бернадет обича да е сама.
Претърсили са кораба. - Няма къде да отиде.
Този доклад е на базата на данните
от магнитната карта на жена ви.
Както виждате, последната вечер е направила голяма сметка в бара.
И предполагаш, че е мъртва? Просто пак е избягала.
Къде? Това не е като да изчезнеш от Сиатъл.
Къде ще отиде? При пингвините ли?
Гледаш сметката й от бара и решаваш, че е депресирана.
Ами ако се е забавлявала? Откъде знаеш, тате?
Добре, надявам се да си права, Бий.
Докато ти работеше, ние с мама си изкарвахме страхотно.
Ние живеем една за друга.
Тя не би направила нещо, което ще я спре да ме види отново.
Готово. Добре. Сега да хванем това малко...
Ще извадя свещта. Имаш ли гаечен ключ?
Благодаря.
Фокс, ела тук.
Проверих те в Гугъл. Защо си тук?
Опитвам се да не ставам заплаха за обществото.
Може би прекалих, но, Елън, наистина искам да се опитам
да проектирам новата станция на Южния полюс.
Какво знаеш за това?
Знам, че демонтират старата и искат да строят нова.
Този, който ще я проектира, трябва да посети мястото.
Никой не посещава така Южния полюс. Допускат се само важни хора.
А според мен ти не спадаш в тази категория.
Такъв е начинът ми на работа - трябва да живея на мястото,
преди да го проектирам. Така разбирам от какво се нуждае.
Само мисълта за това кара сърцето ми да бие учестено.
Това не е от лошия тип "Ще умра".
А от хубавия тип, който казва: "Здравей, мога ли да ти помогна?
Ако не, разкарай се, защото ще преуспея в живота".
Имаш ли представа какво е зимуването там?
Два пъти по-тежко е от това, което всички си представят.
Само асоциалните хора успяват да се справят.
През повечето време ще си сама. Няма как да правиш упражнения.
Къпането е рядкост.
Явно тренирам за това от 20 години.
Исках Южна Америка. И това ли ще ми вземеш?
Желанието за световно господство е грозно.
Къде сме?
Ще оставим изследовател в станция "Палмър".
Сега ли? До станция "Палмър" ли сме?
Винаги правят прехвърлянето посред нощ.
Така ли?
Да, за да не притесняват платежоспособните туристи.
Тате, това е станция "Палмър". Там има много хора
и мисля, че мама ще е там. Трябва да проверим.
Искаш ли да вземем лодка? - Да.
Добре, ще се облека, чакай ме тук.
Така...
Дръж не нормално и хладнокръвно. - Добре.
Мамка му. Трябва да спра някъде.
Забий се в брега с пълна скорост. Ще стане.
Няма. - Ще стане.
Ей.
Имаш късмет, че съм пристрастна към чудаци и гении.
Уредих ти превоз от станция "Макмърдо" до Южния полюс.
Но трябва да стоиш права три часа до пакети със сухо мляко.
Нямам нищо против. - Добре.
Имаш ли мъдреци?
Да. - Трябва да ги махнем.
Веднъж спешно пренасяхме човек с инфектирани мъдреци.
Не ме питай колко струваше. - Мамка му.
Спокойно. В момента товарят "Лорънс М. Гулд".
Щом стигнем "Макмърдо", ще ти ги извадим. - Добре.
Имаме ветеринар с диплома за конско зъболечение. Има опит.
С колко животни? - Доброволците са без претенции.
Щом стигнеш Южния полюс, няма мърдане оттам за пет седмици.
Боже, това е страхотно.
Трябва да съобщя на семейството си, за да знам, че са съгласни.
Направи го.
Ей. - Да?
Благодаря.
Свързахте се с архаичната телефонна линия на Фокс-Бранч.
Родителите ми не ми купуват мобилен, така че оставете съобщение тук.
Здравей, Бъзи. Здравей... Елджи.
Съжалявам, че не се обадих, но както знаете,
телефонът ми скочи от моста Талахачи и оттогава е в неизвестност.
Тепърва ще ви обяснявам,
но засега най-важното... беше доста интересен ден.
Каня се да пътувам до станция "Макмърдо",
за да може ветеринарен лекар да ми извади четирите мъдреца.
Най-сетне ще ги извадя.
Трябва да преместят обозначителя на Южния полюс,
защото се мести с по 30 метра на година.
Сградата трябва да е задвижвана от вятърна енергия
и да е ниска като иглу.
Не знам, ще измисля нещо. И без това не мога да спя.
Ще проектира сграда.
Но структурата трябва да се координира от Щатите.
Всеки материал, до последния пирон, ще бъде донесен по въздуха.
Това ще е толкова скъпо, че не можем да хабим нищо.
Осъзнах, че това, в което се превърнах,
не е по вина на Сиатъл.
Но нека се въздържим от крайно заключение,
докато не стана отново творец, а не заплаха.
Но ще ви обещая нещо много важно.
Ще продължа напред.
Боже, това се превърна в монолог.
Имам само един шанс да отида до Южния полюс.
Тръгваме след няколко часа.
Ще отсъствам пет седмици, но само ако сте съгласни.
Моля ви, обадете ми се.
Ето номера. Линията минава през Денвър, колкото и да е странно.
303-295... - Мамо!
Можеш да отидеш! - Бий?
Знаех си, че ще те намеря.
Боже, как... Как стигна дотук?
Татко ти носи нещо.
Така ли?
Решихме, че няма как да съм събрала в себе си всички 16 чудеса.
Да. Остават ти още много.
Учените смятаха, че папуанските пингвини остават в двойка завинаги.
Но наскоро разкриха, че 20 процента от тях се разделят.
Според мен това означава,
че тези, които остават заедно, правят този избор.
Като мама и татко.
Превод ТЕРЕЗА СТОЯНОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО