РЕЛИКВА
Кей, привет. Обажда се Майк Адлър, от Кресуик Плейс.
Обаждам се по повод майка ти. Съседите не са я виждали няколко дни.
Бях у вас, но никой не ми отвори. Надявах се ти да знаеш нещо.
Би ли ми звъннала? Благодаря.
Баб?
Мамо?
Баб?
Недей. Изчакай ме тук.
Мамо?
"Вземи си лекарствата"
Да се настаним в старата ми стая.
Какво?
Кей, какво има? - Нищо, звънни ми ако...
Разбира се.
Майка ти шофира ли още?
Рядко, но колата й е в гаража.
Някакви заболявания има ли? - Не.
На 80 е, често забравя. Миналата Коледа почти наводни къщата.
Кога за последно разговаряхте? - Отдавна.
По-конкретно?
При подобни случаи е важен разбор на времето.
Снощи се обади Алекс и спомена, че не е виждал майка ви от дни,
може би седмица.
Ако научим кой за последно... - Да, разбирам.
Знаем от къде да започнем. - Да, съжалявам.
Не сме се чували от седмици. Лудница ми е, сами разбирате.
Как протече разговора?
Нищо специално, обикновените неща.
Да е споменавала, че смята да почива или пътува, да посети приятели?
Не, нищо.
Ще организирам общодържавно издирване. - Добре.
Носите ли скорошна снимка? - Да.
От миналата година е.
Боже.
Супер.
Оставила е храна на Честър.
Шефът даде ли ти отпуска? - Да.
Всъщност, не.
Напуснах галерията.
От кога? - От известно време.
И как си изкарваш прехраната? - В бара дават добри бакшиши.
Няма ли да продължиш следването си? - Не знам, Кей.
Цял живот ли искаш да си сервитьорка? - Защо пък не.
Благодаря ти, че дойде.
Сама няма да се справя.
Според мен добре се справяш.
Една!
Мамо!
Утре ще продължим.
Ще проверим пътеката при езерото, като малка често ходеше там.
Баб?
Джейми?
Здравей, Сам.
Какво правиш тук?
Патрулирам. - Добре.
Открихте ли я?
Още не.
Откога не си я виждал?
От панти века. Татко не ме пуска насам.
Защо?
Мирише странно.
Може ли да опитам? Позволено ми е вече.
Вече си на 18? Как лети времето.
Благодаря ти, че ме развесели Джейми. Имах нужда. Студено ми, ще влизам.
Искаш ли да дойдеш? Ще ти направя какао.
Не.
Няма проблем.
След това е Ре, не Ми.
Откъде знаеш?
Баба ме научи. - Естествено.
Не се научих как да свивам пръстите. Явно това я отказа в един момент.
Ключалките нови ли са?
Изглежда се е страхувала. - Страхувала? От какво?
Обади ми се преди няколко седмици, смяташе че някой е влизал тук.
Как така?
Вратите били отворени, осветлението работело.
Креслото не било на мястото си. - Каза ли на полицията?
Знаеш, че често забравя. Познаваш я, тя е била.
Защо не ми се обади? Щях да дойда. Ами, ако...
"НЕ ГО ЗАБРАВЯЙ"
Какво стана?
Кей?
Нямам представа.
Какво беше това?
Какво става? - Нищо.
Заспивай.
Мамо?
Къде беше?
Чай?
Добре ли си? - С една лъжичка захар, нали?
Баб!
Преди половин час.
Не, изглежда ми добре.
Но си мълчи.
Щом подхвана темата я сменя. Сякаш нищо не се е случило,
и не я е имало цели три дни. Да, няма да я притискам.
Надявам се да е добре. Добре, благодаря ти Майк.
Непременно, чао.
Болки в гърдите? - Не.
Задух, цистит? - Цистит ли?
Пари ли ти, когато пишкаш? - О, не.
Нищо от изброеното.
Би ли се разходила бавно до дъщеря ти и обратно.
Една, кога ти е рожденият ден? - На 10-ти Април.
Ами на внучката ти? - На 3-ти Март.
Чудесно. - Казах ти, всичко ми е наред.
Ще позволиш ли?
Спомняш ли си как получи тази синина?
Явно съм се чукнала някъде. Много съм непохватна.
Не стой сама, няколко седмици. - Нужно ли е?
Съжалявам Една, налага се. - Значи съм под домашен арест.
Ами кажи им, че имам семейни проблеми.
Да, знам, но той и сам ще се справи.
За седмица или две. Нищо не мога да направя.
Добре, прати ми го на мейла.
Трябва да затварям, Лиз.
Какво има?
Знаеш ли къде си била, мамо?
Къде? - Теб питам.
Предполагам навън.
Къде точно?
Ако знаех, че ще звъните в полицията, нямаше да мръдна оттук.
По нощницата ти има кръв.
Имаш ли нужда от помощ?
За какво? - Навсякъде имаш напомнящи бележки.
Къщата си е моя, ще си я правя каквото си искам.
Просто ми кажи какво стана. - Нека го даваме по-кротко днес.
Баб е уморена.
Баб?
Нося ти чая.
Каква чест.
Не обръщай внимание на мама. Много се притесни за теб.
На всички ни изкара акъла.
Престанах да го нося. Казват, че с възрастта се смаляваш,
но пръстите ми продължиха да дебелеят.
Прекрасен е. - Твой е.
Баб, не мога да го приема. - Може да ти потрябва един ден.
За разлика от майка ти.
Разтребила си.
Не пипай, имам си система.
Какво правиш? - Работя.
Виж това.
"Кей, моята ужасийка!". - Явно такава съм била.
Добре рисува. - Да.
Божичко, от години не съм ги виждала.
Момент, това какво е?
Беше част от имота, когато баба ти и дядо ти го наследиха.
Прадядо ми е живеел там.
Самичък? - Да. Носят се всякакви слухове.
Явно не е бил с всичкия си, но така и не се разбра.
Не мисля, че ги е било грижа за него.
Обожавах да ходя там.
Мама ме плашеше, че ще ме затвори там, ако не слушам.
Това не е ли същият прозорец, от вратата долу?
Същият. Когато събориха колибата,
използваха прозорците при строителството на тази.
Ще я наглеждаш ли няколко часа утре? - Къде ще ходиш?
До Мелбърн. - По работа?
Не, искам да погледна един дом за стари хора.
Не можеш да й го причиниш. - Нали я чу? Не помни къде е била.
И едва ли ще си спомни. - Не чух подобно нещо.
Трябва някой да се грижи за нея, Сам. - Защо не я вземеш при себе си?
Защото не е удобно. - Имаш място.
Не говоря за място, а за грижи. - Не е ли такъв живота?
Първо мама ти сменя пелените, после ти на нея.
Нужна ми е подкрепата ти.
Баб няма ли думата?
Това е най-доброто за нея.
Какъв е този шум? Нищо не чух.
Казах ти, няма нищо.
Тук няма никой. Плашиш ме.
Мамо?
Всичко наред ли е?
Тръгваш ли?
Не, мамо.
Радвам се.
Добре ли си?
Мамо?
Мамо, какво има?
Тук е.
Под кревата.
Няма нищо под леглото, мамо.
Убедена ли си? - Да.
Би ли проверила?
Моля те.
Ето, няма нищо.
Дори не погледна.
По дяволите.
Нарочно го направи. - Кое?
Изпусна книгата. - Защо да го правя?
Нямам представа. - Удари ли се?
Да!
Споменахте, че майка ви страда от познавателна способност?
Да, но не съм сигурна. Забравя, държи се отнесено.
Персоналът тук е денонощен.
Мотото ни е: "Независим живот без граници".
Насам, моля. Оттук има гледка към океана.
Във всяка стая има парапети. Тоалетните седалки са високи.
Всичко нужно, майка ви да може да се изправи от леглото.
Не тя няма подобни проблеми. Подвижна е и активна...
Не съм убедена, че й е времето. - Това е петзвезден живот.
Общност с терапевтични програми, грижа и компютърно обучение.
Майка ви за нула време ще си създаде приятели...
Танцувай с мен, Кими.
Моля? - Танцувай с мен, Сами.
Точно така.
Можеш ли ча-ча? - Абсурд.
Време е да те научим. 1-2-3...
Това е ча-ча. - Добре.
И пирует за дамата. - О, дамата.
И пак. И още едно за Сами.
Винаги съм харесвала тази песен.
Не се ли чувстваш самотна тук?
Джейми вече не идва ли?
Кой?
Джейми, съседското дете.
Този ли. Бавноразвиващият се.
Какво ще кажеш да се преместя в Кресуик?
Защо ще го правиш? - За да съм близо до теб.
Мога да ти помагам, ще готвя, чистя, такива неща.
Идеята твоя ли е, или на майка ти?
Моя.
И къде ще живееш?
Тук, при теб.
Няма да стане. Не съм ви опитно зайче, Кей.
Това съм аз, Сам, Баб. - Знам коя си.
По-добре е отколкото в старчески дом. В момента мама гледа един в Мелбърн.
Дай да те оправя.
Какво е това? Защо е у теб? - На те разбирам.
Това е мое. Крадеш ли ме? - Но ти ми го даде...
Не помниш ли... - Върни ми го.
Майната му. Вземи си го.
"Кранчето"
"Махни запушалката"
Баб?
Това ученическите ми бележници ли са? Не знаех, че ги пазиш. Защо ги хвърляш?
Нали трябва да разчистя стая.
Стая за какво? - Нали тази ще живее при мен.
Нищо подобно. Бъркаш, мамо.
Не го решаваш ти.
Как мина в Мелбърн?
Всичко наред ли е, Баб?
Мразя това място.
Затова ли постави ключалки?
Мисля, че оттук е влязъл.
Кой?
Този, който влезе в къщата.
Откакто дядо ти се спомина, тази къща ми се струва...
Чужда. Пуста, някак си.
Само тя ни остана.
Всичките ни спомени.
Радвам се, че се местиш при мен, Сами.
Сигурна ли си?
Баб?
Кей?
Мамо?
Чух нещо.
Май има някой тук.
Да слезем и проверим. Долу има някой.
Всичко наред ли е, мамо?
Сами?
Изобщо не се шегувам.
Понякога, когато ме погледнат, не ми се струват да са те.
Изглеждат като Кей и Сами, но не са те.
Преструват се на тях.
Знаеш ли, мисля си, че просто очакват денят.
Надяват се да заспя и никога да не се събудя.
И най-сетне да ме изхвърлят в земята да гния.
Виждам те.
На кого говориш?
Баб, кървиш. - Не ме закачай.
Наранила си се... - Не ме пипай!
Баб, стига. - Марш! Марш от стаята ми!
Махай се! Стаята и къщата са си мои! - Извинявай.
Здрасти, Сам. - Здрасти, Джейми, как си?
Екстра.
Татко ти тук ли е? - Тате?
Алекс, какво е станало с Джейми и Баб?
Играли си на криеница, бил е ред на Джейми да се крие.
И се е скрил в някакъв килер.
Тя се е доближила и го е заключила вътре.
Явно е забравила, че си играят.
Стоял е заключен вътре с часове.
Когато не се прибра, отидох да го потърся и...
Една каза, че не го е виждала. Но аз чувах писъците му горе.
Имаше боя под ноктите, беше драл по вратата.
Затова я избягваме. - Да, разбирам.
Напълно те разбирам.
Съжалявам, че Джейми е преживял това.
СПИСЪК С ПОКУПКИ Дръжки, Аларма, Столче за душ...
Мамо.
Престани, изплюй го.
Божичко.
Мамо, какви ги вършиш?
Дай ми го. - Не, мамо.
Не забравяй, че съм ти майка, Кей!
Тук ще е на сигурно място.
Ти как мислиш?
От какво го пазиш, мамо?
Не знам.
Знаех си, че не е добра идея.
Мразя го този прозорец. Писна ми да го гледам на вратата.
Предава някаква...
Студенина на къщата.
Сега мисля, че съм готова.
Мисля си, че просто ме е чакала,
докато не стана достатъчно слаба.
И самотна.
Исках да го заровя, преди да ме хване.
Искам само да се прибера.
Иска ми се, да можех да върна...
всичко постарому.
Нищо не ми остана, Кей.
Не, не е вярно.
Аз съм тук. Тук съм, за да ти помогна.
Ела да живееш при мен.
В Мелбърн. Ще дойдеш ли?
Съжалявам.
Извинявай, че не идвах по-често.
Моля те, нека се грижа за теб.
Това "да" ли е?
Да.
Къде е...
Къде ми е...
Къде са всички?
За фото албума ли питаш? Тук е.
Точно тук.
Къде изчезнаха всички? - Тук са. И аз съм тук.
Всичко е наред, мамо.
Мамо. Няма да те оставя.
Ще подготвя вечерята. Ти как си?
Благодаря ти, мила.
Сам, прибрахме се.
Какво по дяволите?
"Майка ми има зелени очи"
"Казвам се Една"
Майната му.
Какво?
"Няма мрежа" - Не, не.
Мамо?
Мамо!
Вие се опитахте да се свържете с: 042...
Нещата са й тук.
Трябва да се храниш, мамо.
Мамо?
Господи, мамо!
Ела.
"Къде си..."
"Тук е"
"МАХНИ СЕ ОСТАВИ МЕ НА МИРА!"
Мамо? Ехо?
Мамо!
Божичко, мамо! Мамо, какво правиш?
Стига, отвори ми.
Мамо. Отвори вратата!
Гърдите ти, мамо...
Мамо?
Мамо, стига. Спри!
Мамка му.
Какво?
Какво става, по дяволите?
Мамо?
Мамо, моля те, да се върнем вътре.
Ти не си Кей.
Теб не те познавам. - Не! Мамо!
Мамо?
- Сам?
Къде си? - Тук, долу.
Насам.
Сам, мама вече не е...
Вече не е тя.
Хайде, мамо. - Добре.
Чакай, дай на мен.
Дръж това.
Мамо.
Божичко. - Спокойно, Сам.
Ще се справим.
Влизай, Сам. Бързо!
Махай се оттук!
Държа те. - Издърпай ме.
Почти излезе. Държа те.
Изкарай ме оттук. Дърпай.
Мамо!
Да се махаме.
Кей...
"ОБИЧАТ МЕ"
Мамо?
Хайде.
Мамо, какво има?
Не мога да я оставя.
Моля?
Мамо! Осъзнай се, това вече не е баба.
Не е Баб! Мамо!
Върни се! Моля те!
Мамо, какво ще правиш?
Мамо, моля те, да си вървим.
Мамо!
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2020 Translator's Heaven subs.sab.bz