ЛИСАБОН Музей на съвременното изкуство
E. Ворхол "Червеният Ленин" Милион евро
M. Дишан "Фонтана" 3 милион евро
Д. Кунс "Подвигът на Херакъл" 5 милион евро
O. Роден "Данайда" 700 хиляди евро
Субтитри от Вилиан Стефанов
ЛИСАБОН
ВАЛЕНСИЯ
МАРСИЛИЯ
РИМ
ЦЮРИХ
МЮНХЕН
ПРАГА
БУДАПЕЩА
БЕЛГРАД СЪРБИЯ
Ж. Миро: триптих "Син 1-3" Открадната през 2009та година
За какво плачеш през цялото време? Защо?
Пуснете ме, моля ви.
Ще подпиша, обещавам.
Всичко каквото искате.
Благодаря ви, г-н Душане.
Обещавам! Всичко ще подпиша.
Колената ми!
Бояне...
Сине, какво виждаш в тази картина?
На коя точно... от трите?
Това е триптих. Произведение на изкуството съставено от три части.
Разбрах.
Като "Властелинът на пръстена".
Виждаш ли, Бояне... ти си моят любим братовчед.
В кръвта ти е да имаш усещане за изкуството.
Хайде, фокусирай се и ми кажи. Какво виждаш?
Виждам храна в ресторант
гарнирана с балсамов сос...
Мисля, че Миро е искал да покаже връзката на човека и Вселената и това е...
Питам ли те нещо? На умен ли се правиш?
Така ли?
Да.
Добре.
Благодаря!
Ехо, това е мое! Ей! Ехо!
Дръпни се!
Здравей.
Объркала сте се.
Павле, не бих те съветвал да ми обърнеш гръб.
Извинявай, познаваме ли се?
Наблюдавам те от доста време.
Девойко, не виждаш ли, че съм зает?
Ей сега ще те освободим.
Това е яко!
Как се казваш?
Ведрана.
Ведрана, не искам да губим време така, че ще ти го кажа направо.
Харесват ми непредвидимите момичета.
Хайде след пет минути да се чакаме в мъжката тоалетна.
Защо в мъжката?
Ами знаеш, че пред женската винаги се чака много.
A... да.
Отиди първо ти.
Какво е това? Писоар ли?
Това е фонтанът на Дишан.
- Фонтан? - Да.
Колко е хубав.
Само секунда.
Нещо смешно ли има?
Не.
Кой избра тази кола?
Аз. Нали каза да бъдем незабележими.
А ти къде беше, магаре?
Ей, здравей!
- Седни долу! - Внимавай!
Добре ли си?
- Добре ли си? - A?
Да. Това беше страхотно!
Защо спираш по средата на пътя!?
Глупако!
- Здрасти! - Жив ли си?
Ей, елате утре на рецепцията на хотел Белград за да ви платя това.
ХОТЕЛ БЕЛГРАД
МОСКВА РУСИЯ
Ами...
Лек полет!
Не се безпокой.
Ще опитам.
Ами... късмет.
Още веднъж!
Крак!
- Николай Иванович! - Всичко е наред.
Извинете. Замислила съм се.
Напоследък сякаш сте под стрес и сте доста замислена.
Николай Иванович, не съм се замислила...
- Може ли? - Какво?
А да.
Даша, това ли планираше? Да млатиш треньора?
Не, искам да се посветя на блога си.
Какво?
Да, искам да посетя други градове и да снимам забележителностите.
- След това ще се върна. - Ясно.
Да, трябва да правиш нещо докато Петя е на Марс.
Между другото ще ходиш ли в Белград?
Не знам. Може. Защо?
Нищо, просто там имаш познати.
Там живее Павел. Бившият ти познат.
И всички знаем какво става между бившите познати.
- Не мисля да се виждам с него. - Защо не? Просто по приятелски.
Просто бъди внимателна, приятелко.
Трудно е да устоиш на горещите сръбски момчета.
Спри се! - Какво? Семейното му положение не е сложно.
Юлия, с него всичко е сложно. Не може да избере между блондинка и брюнетка.
Добро утро, съседе.
Привет, Любомире!
Вселената ни е подарила още един слънчев ден.
А може ли да ти подари и дрехи?
Дрехите са оковите на душата.
Добро утро, шефе.
- Добро утро, шефе. - Добро утро.
- Добро утро, шефе. Трябва да подпишете това.
- Добро утро, шефе. - Добро утро.
Какво има?
Добре.
Какво е това?
Счупи нещо мое.
3 милиона евро за този счупен боклук?
Не, идиот! За клозет.
За писоар.
Това, което си счупил е произведение на изкуството.
Фонтанът на Дишан.
Фонтан ли?
Това шега ли е?
Довиждане, шефе.
- Довиждане, шефе. - Довиждане.
- Довиждане, шефе. - Чао.
- Довиждане, шефе. - Довиждане.
- Довиждане, шефе.
- Слушайте, мога и сам. - Няма проблем.
Две години преди да сътвори фонтана,
Дишан заминава за Ню Йорк.
Обещавам да прочета за него в Уикипедия само ме повдигнете малко нагоре.
Страх ме е от тъмното. И височината.
Счупи нещо много важно за мен.
Доколкото разбирам за три милиона евро.
Боже, колко смешно.... Спуснете го малко.
Не, недей!
Дръж го и ти.
Добре, добре! Кълна се, че ще платя всичко!
Само, че сега нямам пари.
Затова пък имаш хубав хотел в центъра на града.
Тате! Тате!
Бързо го извади и затвори ямата!
Тук съм.
Пак ли малтретираш някого?
Аз ли? Не.
Само разговаряме с моят стар, добър, бизнес партньор.
За хотела му.
Кажи, синко.
Павле?
- Здравей. - Здравей.
Кога дойде?
Ево...
Ведро..
...ана.
Ведрана.
Извини ме, че те оставих да ме чакаш снощи.
Бях страшно зает, а когато се върнах теб вече те нямаше.
Чаках те до сутринта.
Освободих се чак около обяд.
Радвам се, че си тук с нас.
Ведранице, ела само за секунда.
Рафаело "Портрет на млад мъж" 40 милиона евро
Това портрет на млад мъж ли е?
Не. Това е някаква риба.
Да, това е картината на Рафаел.
Сполучлив дубликат.
Чичо Душан има...
само оригинали.
Всички са такива...
Павле...
Павле, Павле, Павле.
Павле, май започнахме лошо.
Ами да. Малко искаше да ме убиеш.
Размислих. За какво ли ми е хотелът ти?
Виждаш ли...
Реших да ти подаря дъщеря си.
Моята Ведрана.
Но...
Какво но?
Не ти ли допада подаръкът ми?
Не...
Ведраница е една от най-красивите цветя на Сърбия.
Но сватба...
Това не е за мен. Аз съм като...
вълк-единак.
Виж, всичко което искам е дъщеря ми да е щастлива и да имам много внуци.
И виждаш какво е когато сте един за друг.
Тя те харесва отдавна.
И още по-добре... никой не иска нищо от теб.
Не мога ли просто да ви дам хотела?
Разбира се.
СЛЕД ДВЕ СЕДМИЦИ
Съгласна ли си Ведрана да се омъжиш за Павел...
Да бъдеш негова жена в добро и зло...
В болест и здраве...
В богатство и бедност...
Докато смъртта не ни раздели?
Не съм съгласна.
Къде ти е венецът?
Защо сме го направили? Трябва да ти е на главата.
Наистина не разбирам кое е толкова сложно?
А вие... Защо спряхте? Глупак, на какво се смееш?!
Отивайте на работа!
Няма време! Бързо! Бързо!
Какво е това? Какво става с арфата? На мен това не ми трябва!
Тук искам подиум за танци. Къде отидохте?
Назад, бързо! Бързо!
Подиумът ми трябва за да танцувам! Наистина ли мислиш така?!
Не ме пипай! Нервна съм.
Виж...
Не харесвам всичко това, но обичам и уважавам дъщеря си.
Значи и ти ще направиш така. Разбрахме ли се?
Да, господин Душан.
Чудесно, зетко.
Говорейки за семейството, дядо винаги е искал да дойда на сватбата ми.
Всички мои роднини от село ще дойдат с удоволствие.
Мога ли да им се обадя?
- Не можеш. - Добре.
Съжалявам, трябва да отида на летището за да посрещна някого.
Само побързай. Имате репетиция.
Казах ли, че арфата ще е тук?
Аз ли казах арфата да бъде тук?
Тате, не мога повече! Всичко мен чака! Всичко!
Цветя, персонал...
- Здравейте. - Здравейте.
Тук имам рускиня. Подсети ме какво трябва да правя?
- Дали на майка ти...
й трябва зет? - A?
ПРИНЦЕСАТА НА МОСКВА
Здравей.
Хайде! Какво се дърпаш? - Написал си принцеса.
- Но не така. Здравей. - Как си?
- Ще говорим по пътя. - По пътя ли?
Накъде? - Насам. Добре.
Ето, това е за вас. Красива сте. - Благодаря.
- Какво носиш? - Камъни. - Камъни ли? Колко точно?
- Здравей, девойко. - Здравейте.
- Как се казваш? - Дария Канаева.
Дария, Слава Богу. Къде беше?
Цял ден те чакам.
Писах ви кога ще пристигне самолетът от Париж.
Разбира се. Аз съм отговорен човек.
А какво щеше да стане ако самолетът бе подранил?
Не си мислила за това. Да вървим!
Почакайте! Ангажирах екскурзовод с табелка.
- Табелка... - С име на табелката.
- Табелка. - С име. Да.
Забравих я вкъщи. Извини ме, глупак съм.
Хайде, да вървим.
- Да вървим. - Да, да, да.
ДАРИЯ КАНАЕВА
Ебем ти шофирането безобразно!
Не... Наляво!
Бързо! Бързо! Бързо!
Може ли малко по-бързо?
Едно, две. Вървете в такт. Едно, две!
Малко по-бързо. Наляво! Дърпайте наляво! Какво ви става?
Будала, ти какво стоиш? Какво ти става?
Наляво!
Слушай, трябва да те предупредя.
Невестата ми, Ведрана...
не е красавица, но...
затова пък е много...
висока.
С добро и чувствително сърце.
Всичко ще ти обясня.
Ведранице, любима...
Къде беше?
Всичко ще ти обясня. Това е моят приятел Иван.
Той идва от Москва. А това е моята Ведрана.
Трябва да разширим вратата.
Добре, любима, ще я разширим. Може ли само да поговоря с Иван?
Братле, ти не си последният мъж в Белград. Използвай връзките си.
Ами ако Душан оттегли неговите, тогава и моите връзки ще отпаднат.
Не. Ще трябва да намеря начин да живея с това.
Говорим за Ведрана.
Дай му хотела.
Хотелът ме храни.
Ами добре. Мисли позитивно.
Семейство, деца, нов живот.
Може би ще намерите щастието си.
Изгубих щастието си много отдавна.
Моля те, подай ми това... - Кое?
- Дезодоранта. - Това ли? - Да. Благодаря.
Да отидем да хапнем в най-добрият ресторант в Белград.
Не съм гладна.
Дошла си да опознаеш сръбската култура.
Този ресторант е на брат ми и е най-добрият в града.
Имат кебапчета! Толкова големи.
И вие наистина ли сте екскурзоводът ми?
Аз ли? - Да. Разбира се.
Знаеш ли кога са основали този площад?
Не знаеш, защото не си екскурзовод. Аз съм и знам.
Било е отдавна...
Когато турците са завладели Сърбия.
Екскурзовод из Белград
Аз ти звъня. Проверявам дали ти работи роумингът.
Кой сте вие?
Умиращ лебед,...
чието сърце си ранила с красотата си.
Ясно. - Чакай, чакай! - Не ме докосвай!
Купи си парфюм. Оригинален е. - Ужас!
20 евро.
Плати ми само бензина. 50 евро.
Какъв бензин? Звъня в полицията. Разбираш ли?
Не, добре. Без полиция.
Добре дошла в Белград!
Отвори ми вратата!
Чакай!
Даша?
- Здравей. - Здравей.
Колко приятно
и болезнено е да те видя.
Извинявай.
Къде отиваш? Толкова хубаво сме полегнали.
Извинявай, глупава шега.
Приятно ми е да те видя.
Как да се обадя в полицията? Откраднаха всичките ми неща и...
Паспортът ми остана в якето.
Не се безпокой. Всичко ще бъде намерено скоро.
Всички ме познават в полицията.
В добрия смисъл.
Какво ще правя без паспорт? Никой хотел няма да ме приеме.
Моят приема без паспорт.
Разбира се не всеки Само теб.
Пропътувала си цяла Европа
и си дошла в Белград без да ми се обадиш? Защо?
Защото се разделихме преди четири години и оттогава не сме общували. Затова ли?
- Здравейте. - Здравейте.
Лукс... президентският.
Може би.
Слушай, познавам Белград по-добре от всеки екскурзовод.
И няма да си простя ако не ти го покажа.
Имам предвид града.
И този, който ми открадна нещата ми каза същото.
А аз днес теб ще открадна.
Ако нямаш нищо против.
Какво правиш тук?
Планираш да пропуснеш цялата репетиция.
- Не. - Здравей.
Коя е тази?
Позната от Москва. Срещнахме се случайно.
Красива позната.
Да, какво не й е наред. Виж я само как изглежда.
Малък нос, стройна, всичко е така ...
Както и да е.
Чакам те там.
Не! Арфата не може да е там!
Сестра ми, Ведрана. Ще се омъжва.
Едва го откри.
Не те целува като сестра.
В кой смисъл?
Какво ти става? Това е обичай в Сърбия.
- Наистина ли? - Ами да.
- Извинете. - Ей, здравей.
Къде си, бре.
Дай ми ключа.
Хайде, да вървим. Да вървим.
Ти се приготви, после ще дойда да те взема.
Ще отидем на екскурзия. Може ли? Почивка!
Не крещя, а така си говоря!
Братле!
Готов съм за най-доброто хранене - Тази нощ. Ела с мен.
Моля те да ме покриеш.
Бъди вместо мен на репетициите за сватбата.
С този лунатик?
Изникна нещо спешно.
Не знам и дума на сръбски.
А как си комуникираш с момичетата?
С езика на тялото.
Братле, слушай, трябва просто да стоиш.
Братле...
Тази вечер ще вечеряш с две специалистки по езика.
Можеш да ги заведеш в стаята си.
Ще ти помогна.
Oпа! Виж ти, виж ти!
Нашият младоженец.
Изобщо не ме интересува дали ти харесва.
На мен ми харесва.
Мисля, че е хубава.
Не исках да кажа това. Може би му е любовница.
Какво ще правим? Да кажем ли на чичо Душан?
Да звъннем на чичо Душан и какво да му кажем? Че сме видели младоженеца с друго момиче?
Коя е тя? Каква е? Нямаме представа.
Нали каза да не му звъним за дребни неща?! - Какво да правим тогава?
Пали колата.
Да видим какво ще правят.
Колко страхотно! Красиво е.
Да.
Чух, че си се омъжила.
Да.
- Снимай ме. - Разбира се.
Как е семейният живот?
Нормален.
А ти ожени ли се?
Не.
За сега.
Паша...
Обеща ми екскурзия.
Добре.
Намираме се на кулата Гардош. Оттук се открива красива гледка към стария град на Земун.
Някога Земун е бил древен град, който сега е част от Белград.
Тук живеят... - Това съм го чела в пътеписите.
Кажи ми нещо, което само местните знаят.
- Тук не винаги е безопасно. - Какво?
Понякога духа силен вятър от Дунава.
Да вървим.
- Тогава защо пускат хора тук? - Идват на свой риск. Хайде.
- За къде си разбързал? - A?
Знаете ли колко забележителности има в Белград?
Трябва да разгледаме всичко. Докога ще си тук?
Не знам. Обади ли се в полицията за паспорта ми?
Паспорта?
Разбира се. Вече го търсят.
Ето го! Да вървим натам!
Нека да ти покажа нашият известен склон.
С какво е толкова известен? Склон като склон.
Защото в същото време слизаш и се спускаш.
Логично.
Знаеш колко бавно взимаме решения.
Сериозно.
Хората се събират на площада и там решават.
Да не те е страх да слизаш оттук?
Да вървим. Хайде, хайде.
Бързо, бързо. Докато не са ни разпознали.
И името ти също. - Паша! - Хайде, хайде.
За къде бързаш? - За къде бързам ли?
Ето, улица Бежанийска. Виждаш ли?
Знаеш ли какво значи това?
Имаме стара сръбска легенда:
колкото по-бързо преминеш през тази улица, толкова по-малко проблеми ще имаш в живота.
- Какво търсиш? - Оттук!
Оттук!
- Паша? - A?
Какво ти става?
Разделихме се преди сто години. Дори не си спомням името ти.
Зоя.
Клава.
- Екскурзия. - Какво е това име?
Накратко, това е кварталът на изкуствата. Не, благодаря.
Художниците се тук събират, рисуват картини, а картините по стените се наричат ​​стенописи.
Това аз ли съм?
Не.
Някоя друга е.
- А кой я е нарисувал? - Не знам.
Не познавам художниците тук. Идвам рядко на това място.
- Здравей, Павле. - Здравей.
Малко се уморих.
Ти задаваш темпото. Хайде да се върнем в хотела.
Все още помня кой размер носиш. Надявам се да не си надебеляла. Чакам те в 8 в хотела.
Чичо Душане, видяхме нещо...
Накратко, видяхме Павел с друга жена.
Човечеството е на прага на нова ера.
Елон Мъск изпраща хора в Космоса на 55 млн.км. за да колонизира на Марс.
Те ще продължат живота на вида ни на друга планета.
А вие ми говорите за някой си Павел с някакво момиче.
Какво момиче?
Къде беше, любими?
Извини ме, бях страшно зает. Хаос преди сватбата. Как върви?
Катастрофа!
Момчето няма нищо общо с танците.
Отивам да пикая.
Тя ме стъпка.
Братле...
Има стара сръбска поговорка: Истината не е в краката.
- Това е руска поговорка. - Международна е.
Само за секунда.
Г-н Душане! Как сте?
Знам за какво искате да ме попитате.
- Коя е онази девойка? - Инвеститор от Москва.
А защо с инвеститора бягахте от нас?
Защото сте... идиоти!
Първо биете, а после питате.
Как да инвестира човек в такива условия?
А за какво ти е на теб инвеститор?
Как за какво? Искам да разширя бизнеса.
Нима цял век с Ведраница ще лежим на вашия гръб?
Искам да осигуря бъдеще за дъщеря ви.
Извинявай, зетко. Малко съм изморен.
Няма значение.
Хайде да отидем вкъщи. Ще пием по една ракия.
И да си поговорим като хората.
Вземи и твоя руски приятел.
Къде?
Спокойно. Отиваме да пийнем.
Не пия.
Душане, много бих искал да дойда с вас, но съм толкова уморен от тези преговори.
Отивам да...
поспя.
В седем следобед?
Да, трябва и да се изкъпя.
Утре трябва да ставам рано, имам някои задължения.
Не знам дали сте в течение... Ще се женя.
А ти къде?
Никъде.
Бях легнал, чух някакви звуци и станах да видя кой е.
Какво си се пременил така?
Как? Какво? Човек не може ли да спи със стил? Не разбирам.
А как трябва да изглеждам? Като него ли?
Слушай, Душан ни помоли да те наглеждаме докато спиш.
Хайде, иди сега и се наспи добре.
Не вдигайте шум.
Евакуация.
Разбрано. Ревнив съпруг? Данъкоплатци?
Много питаш.
Евакуация на шефа.
- Шефе, добре ли си? - Добре, съм. Благодаря.
Ще има бонус за всички. До скоро.
Улица Скадарска.
Душата на Белград през нощта.
А защо не ме предупреди за калдаръма?
Мислех, че ще знаеш.
Не знам, спрях да бъда екскурзовод. Готова си.
Сега ще го оправим.
Къде отиваме?
Да похапнем малко.
Това ли е малко?
Какво толкова има тук? Няколко кебапчета, айвар,
червен пипер, горчив лист. Лека, лека закуска.
Вкусно ли е?
Да.
Дамата в настроение ли е за песен?
Пита защо си дошла на високи токчета?
Искаш ли песен?
Искам.
Можете ли да ме следвате?
Машала!
Импровизира ли?
Не, това е стара сръбска песен.
Искаш ли вино?
По-добре да се разходим, не бих искала да се застояваме.
Искам да снимам из града.
Слушай, Даша, пях ти само по приятелски.
У нас в Сърбия имаме поговорка: Дръж приятелите си близо, най-добре до себе си.
Всичко е наред.
Къде отидохте?
Не сме си заслужили хонорара.
Няма значение. Всичко е наред.
Не, ние не сме просяци.
Ние сме музиканти, имаме си имидж.
Хайде.
Сега те са с нас.
Наистина не знам за колко дълго, но те са с нас.
Благодаря ти за този вълнуващ ден.
Можем да го повторим. Например утре.
Добре.
- Лека нощ. - Лека нощ.
Къде по дяволите бяхте снощи?
Искахме да поспим.
Ще спите когато аз ви кажа!
Шефе, кълна се, няма да го изгубим от поглед.
Не думай!
А какво е това там?
Хайде, какво чакате?
Слушай, имам да свърша малко работа...
- Мила, не се намесвай. - Паша...
- Залегни. - Не мога.
Успахме се. Извинете.
Да вървим, да вървим.
Кои бяха тези?
Хулигани.
- Ало. - Павле, къде си?
Някъде из града. Трудно е да се каже.
Айде, зетко, върни се. Никой няма да те пипне.
Семейството е свещенно за мен.
А какво ще стане със семейната приятелка?
А онази ли? Нищо добро.
Не можем ли да решим проблема по някакъв начин?
Не можем да го решим.
Удари мен. Удари братовчед ми.
Тя обиди цялото ми семейство.
Добре.
Ако не се върнете, ще се озовеш в кладенеца с нея.
Добре, добре. Айде, чао.
Павле?
Да отидем на летището.
Слушай...
Не ти ли е странно, че те нападат посред бял ден.
Може да отидем в полицията?
Няма начин. Какво могат да направят? И без това си имат доста работа.
А дали са открили багажа ми и паспорта?
Търсят ги.
Няма до ходим на летището, а на Ада Циганлия.
Ти каза летището.
Летище. Летище. Летище.
Защо летището? Нали се връщаме.
Живот! Много изненади.
Това което ще ти покажа сега никой екскурзовод няма да може.
Просто да не повярваш.
Какво красиво цвете е създала Вселената.
Любомире, братле, не можеш ли да си сложиш гащи пред жената?
Жена, мъж - каква е разликата? Душата няма пол.
Можеш ли да сложиш поне един панталон на душата си?
Тялото е облеклото на душата. Ти да не би да носиш два панталона?
Не може ли да вземем такси?
Не, не е нужно. По-добре по вода, ще е по-бързо.
Ей, с нас ли идвате?
Е как иначе?
Добре.
- Паша? - A? Само спокойно.
Знаеш ли кой ден е днес?
Сряда?
Рожденният ми ден.
За постоянно ли ми го даваш?
Винаги като идвам имаш рожден ден.
Благодаря, Павле. Павел е дошъл.
Шегуваме си се. Това не е истинско оръжие.
Да вървим, да вървим.
Павел е дошъл, Павел е дошъл, дошъл е Павел!
Дошъл е Павел.
- Къде си, бре? Братле! - Добре ли си?
Павле!
Драго ми е да те видя.
Паша! - Коле! Пробвай ракията ми.
- Как сте? - Аз съм добре, но дядо ти е зле.
Трябва да го видиш. Прекара инфаркт. Много е болен.
Моля те, отиди.
Даша! - Да? - Отивам при дядо, изглежда, че е зле.
- А ти хапни тук. - Разбира се, разбира се.
Срамота!
Седни, седни.
Здравей.
Вижте колко е мършава. Да няма глисти?
Будала! Такава е модата днес - да си кльощава.
Извинете?
Погледнете й бедрата. Няма да може да роди.
Това го правят други днес, тя дори не трябва да ражда.
Вие не знаете нищо!
Какво?
Нищо, нищо.
- Яж. - Яж, яж.
Гола си! - Какво? Облечи това, гола си.
Разбира се, веднага. Ето!
- Откъде сте купили това яке? - Какво?
Това е роклята ми. Откъде сте я взели?
Откъде взехте моите неща?
Какво празнувате? За какво да пием?
Ти!
Аз ли?
Ела тук! Спри се!
Беше моят брат-близнак. Не съм аз.
- Какво правиш тук? - Нищо?
Къде си?
Какво е това?
Нищо.
Ето те! Върни ми паспорта. Върни ми паспорта.
Защо ти се хвърля на врата тази жена? - Любов, не е каквото си мислиш. Кълна се в майка ми.
За кого се ожених ?!
Бягай, бягай!
Дядо!
- Павле, дядовото! - Лежи си, не ставай.
От много време не сме се виждали. Радвам се, че дойде.
- Брей, че си хубав. - Как си със здравето?
Отлично! Вчера получих микро инфаркт. На моята възраст е нормално.
Не се тревожи за нищо.
Както и да е. Чух, че си довел булка в селото.
Истина ли е това?
Така ли си чул?
Ти знаеш, че единствената ми предсмъртна мечта е да видя внука си женен.
И така.
Хайде да я видя тая твоя красавица.
Хайде, хайде.
Добре, дядо Милош.
Събрахме се.
Бързо се събрахте.
Приятели! Дойде и този ден в който ще видя невестата
на моя любим внук на Павел.
Да бе, ще я видиш.
А къде е Даша?
И какво? Тя ли е невестата ти?
За това исках да поговорим...
Паша...
- Паша, Паша... - Там!
Къде е Паша? Паша, помощ!
Кажи й, че не съм му любовница
Ти нормална ли си? Тази е невестата на Паша.
Слушай какво ти казват. Това е булката на Паша?
Дойде жената от Русия и й показвах селото.
Това не е нормално.
Миленичка, успокой се. Остави брадвата.
Дишай, дишай.
Павле, това истина ли е?
Истина е.
Тогава нищо.
- Обичам те. - И аз тебе.
- Какво казва? - Обича я.
Тишина, бре!
- Кой е този? - Дядо.
Ядосахте се на нашия Павел, че не ни покани на сватбата си в Белград.
Измислихте му какви ли не имена.
Идиот, кретен, белградски малкопишковец.
Това аз го измислих.
Но аз вярвах, че Павел няма да ни забрави.
И не е забравил да ни покани на сватбата си в Белград,
а вместо това ще я направи тук на село.
Сватба?
Усадба. Думите са подобни.
Какво става?
Разбраха, че си рускиня, а тук много обичаме Русия.
Когато Путин ни дойде на гости цяла Сърбия излезе по улиците.
Хайде, ела тук. - Хайде. - Сядай.
- Дай ракия. - Още, още.
Благодаря.
А това какво е?
Стара сръбска традиция.
Сърца на масата.
Мисля, че я знам тази традиция.
Коята сърбите наричат на село сватба. Усадба.
И искат девойката за момъка. Нали?
Докога ще продължава? Вземете му звънеца.
Скъпи мои комшии.
- Надявам се, че денят е слънчев - Извинявай, исках да ти кажа.
Кога? На сребърната ни сватба ли?
Всичко е заради дядо. Цял живот си фантазира за моята сватба.
Познавайки ме, може да се провали.
Особено след като вчера е получил инфаркт.
С теб винаги е така.
Първо се съгласяваш, но после всичко се превръща в лавина.
Извинявай.
Сега ще приключи и ще си призная. Става ли?
И не ме е срам да го призная пред цялото село.
Какво му е? - Дядо. Извикайте доктора.
Нищо, нищо. Незначителен инфаркт.
- Добре, ще те подкрепя. - Сто години да са женени.
Наздраве! Наздраве!
Леле.
- Даша, ти какво? - Какво?
Това е само за наздраве. - Така ли? - Да.
Разбирам.
Какво? Какво гледате? Това е руска традиция. Айде, наздраве!
Какво? Какво е това?
За мъжко.
Какво става?
- Здравей. - Здравей.
Само да й дам паспорта.
Паспорт! Благодаря.
- Това ти е сватбеният подарък. - Супер!
А после ще ти събера дрехите и ще ти ги върна.
- Хайде, вече си ги раздал. - Раздал?
Всичко съм раздал безплатно. Будала.
- Слушай, а него всички ли го обичат? - Кого?
А, Павел. Знаеш го, помага ни много
Не знам как ще живеем без него.
- Така ли? А как ви помага? - Как ли? Всичко е изградил.
Направи пътя.
Купи автобуси за да ходят децата до училището.
Най-добрият доктор в Белград му е приятел.
Всеки месец идва тук за да ни прегледа.
Каквото изкара от новия хотел
всичко тук го дава. На селото.
Вземете му вече камбаната.
Хора, по руска традиция на сватба се вика "горчиво".
За мен е логично по това време младоженците да се целуват.
Но ние сме в Сърбия.
Но невестата е рускиня.
И така: горчиво, горчиво.
Паша, какво става?
Лавина.
Не се притеснявай, няма да те обичам.
Какво да им кажем? - Горчиво, горчиво, горчиво.
Даша, какво ти е?
- Имаш съпруг, утре ще се върнеш при него. - Няма да го направя.
- Петя.. - Даша...
Говорили сме хиляди пъти.
Виждаш ли... Ти не разбираш.
И как мога да разбера?
Летиш за Марс. Толкова далеч, че повече няма да се видим.
Даша, полетът до Марс е само началото.
Началото на нова ера.
Човечеството колонизира други планети.
С Илън Мъск.
Да, само, че той няма да лети.
Няма значение. Полетът е негова идея.
Разбирам го. Семейство, деца, куче, всичко това е добре,
но да дадеш живот на нова планета...
И така, отивам.
Шегуваш ли се?
Не, шегуваш се.
Както обичам да се шегувам.
И още по-лошо.
На Марс. На другия край.
Главата ми ще се пръсне.
Моята не се пръсна когато ми каза защо се развеждаме.
А опитвали ли сте връзка от разстояние?
Прощавай.
Защо още носиш пръстена?
Заради такива като теб...
да не ми досаждат.
Хайде да танцуваме.
Помогнете ми, моля.
Обадих му се, но не отговаря. Моля ви, пуснете ме.
Добре, пуснете го. - Дръж го. Не мога сам. - Какво?
Бояне, какво ти става? Помогни на Небойша.
Изкарайте го.
Иване, Иване, Иване.
Не си лош приятел.
- Наистина ли? - Да.
Сигурен съм, че ще намерите общ език с Ведрана.
Ще я забавляваш докато не се върне младоженецът.
- Да я забавлявам ли? - Да.
Да, Иване, Иване.
Добре, лека нощ. Спокойна вечер.
А на вас неспокойна.
- Късмет! - Чакаме бебе.
Да вървим, да вървим.
Не се притеснявай, ще се изморят и ще си тръгна.
Какво е това?
Това е отвара за да стои твоят войник цяла вечер на страж.
Това е да не те боли главата след веселбата.
Ето. Разотиват се.
ДУШАН
Късмет, братле...
Закарай ме в Белград.
Пил съм.
Ама ти нямаш книжка.
Качвай се.
Ставайте, Павел излезе.
Знаете ли, Душане може би е по-добре, че сте го счупили.
За другите цената значително се е повишила. Но не препоръчвам пак да го трошите.
Два обира за месец.
Сега тези писоари се пазят по-добре от президента.
Това не е писоар.
Това е изкуство.
Изчакай ме, сега ще се оправя.
Шефе, виж кого открихме. Не сме го търсили ние, той сам дойде.
Г-н Душане, отказвам се от сватбата.
Не мога да се оженя за дъщеря ви. Ето...
вземете ми хотела.
Искаш да оскърбиш дъщеря ми ли?
Какво може да иска тя от нищожество като мен?
Съгласен съм, аз също не знам. Но тя те харесва.
В Сърбия наистина има толкова много високи и красиви момчета.
По тези критерии съм 3 плюс, максимум 4 минус.
Но затова имам хотел в центъра на Белград, а с вашите връзки можете да отворите казино,
а в казиното и стриптийз клуб.
Представете си, голи крупиета. Представете си само?
Не, чакайте. Представете си че това са момичета, а не момчета.
Няма такова нещо в Белград. Голо казино.
Добре сте го залепили.
Като ново е.
Защото е ново.
Остави го на мястото му.
Само един въпрос.
Защо е толкова скъпо? След като ги има навсякъде.
Колко още такива има?
Ще ти взема хотела!
Справедливо е.
И утре се жениш за дъщеря ми.
Добре, съгласен съм.
И така.
Благодаря.
Ще поканя дядо ти и цялото село на сватбата.
Благодаря.
Ако се отметнеш ще хвърля телата им в Дунава.
Ще им предам.
Никъде няма да ходиш.
Добре.
Трябва да се обадя на събирачите в Москва
и да ги помоля за 10 милиона.
Мислех, че клубът сам ще се издържа когато го отворя.
Ти си си добре.
Имаш си собствен бизнес в Москва.
Свободен си.
Ами аз? Живея в златна клетка.
Имам много пари, но никъде не мога да отида.
Защото баща ми не ми дава.
Виж това.
Истинска рядкост.
Любов, Павел дойде.
Паша е дошъл? - Да. - Утре ще говорите
Отиди в хотела.
Искаш ли да останеш у нас? Имаме много стаи?
Да. Добре си поприказвахме.
Кажи на някой да ти оправи стаята.
Какво да кажа на Даша?
Кажи й...
Нищо не й казвай. Сам ще й се обадя.
Добре! Стига вече с тези свирни.
Не ме чакайте.
За кой се мисли този! Дай му ги.
Ето.
Още две песни ни оставаха.
Айде, махай се. А ти ела тук.
Ей, оставих си телефона там. Забравил съм си телефона в колата.
Трябва да звънна. Сречко! Спри!
Душан каза да не звъниш.
Наистина трябва да звънна.
Отивай да спиш.
Нали обичаш да си лягаш рано.
Отивай. Айде.
Здравей.
Здравей, Даша.
А теб... Паша покани ли те на сватбата си?
Забравил е. Вероятно.
Каква сватба?
На Паша и Ведрана.
Не знаеше ли?
Къде отиваш? - На летището. Аз ще те откарам.
Повиках си такси.
Аз те докарах, аз ще те закарам.
А и дядо иска да се сбогува с теб.
Да вървим.
Знаеш ли какво е фонтанът на Дишан?
Не, не знам.
Счупил е тази тоалетна. Но това всъщност било фонтан.
Изкуство.
Направил го е случайно. Той е добър човек.
Сега е длъжник на Душан.
И затова вече си няма нищо.
Няма хотел.
Само една ужасна булка.
Сватбата е днес.
Сам си е виновен.
- Непрекъснато лъже. - А, не лъже.
Заобикаля истината.
Каква е разликата? Едно и също е.
Има голяма разлика. Лъжата е грях.
А заобикалянето на истината е по принуда.
Прави го от любов.
Каква любов?
Любимата не се заблуждава. Да беше казал веднага и щях да си тръгна.
И сега да се оправя сам.
Внимателно.
Защо сме дошли тук?
Да вървим, да вървим.
Срещнах своята Сребра на 18 години.
И веднага й предложих.
Тя се съгласи. На сватбата беше голяма веселба.
Но след това дойде семейният живот.
Малки недоразумения, кавги, както при всички хора.
Веднъж така се скарахме, че тя свали пръстена си и го хвърли в реката.
Като видях това, аз също свалих своя и го хвърлих в реката.
След това цял месец не си казахме и дума.
Нито една дума.
Накрая не издържах.
И взех един нож.
И с този нож направих два сватбени пръстена.
И й предложих отново.
Направихме още една сватба. Цяло село се весели.
И това стана нещо като традиция. Толкова ни хареса
че оттогава винаги, когато се караме, я моля да се оженим.
И така пет, шест, седем пъти. Кой ли ги помни точно сега?!
И тогава Сребренка почина.
Затова мечтая да оженя Павел, за да си спомня
времената, когато се помирявах със Сребренка.
Затова Даша, помирете се с Павел
докато все още можете да започнете отначало.
Да вървим в хотела.
Хайде, Даша.
Да бъдеш с него в добро и зло.
Имате ли покана?
В болест и здраве. В богатство и бедност.
- Паша! Тук съм. - Докато смъртта не ви раздели.
Не е тази сватба.
Тук беше репетицията. Извинете, извинете.
Сватбата ще е на друго място. На свеж въздух.
Защо не ми каза веднага?
Каза ми да отидем в хотела и аз те откакарах без да питам.
Мислех, че искаш да отидеш до тоалетна или нещо подобно.
Да вървим.
Слушай, сега нямам пари. Разбираш.
И аз...
Отвратително кисело е.
Добре, че се подготвих. - Това е старо вино.
Какво правиш? Не виждаш ли какви са гостите. Дай, пусни го, пусни го.
Ако Душан те види знаеш какво ще се случи с теб.
Какво си позволяваш? За кого поръчах скъпото шампанско?
Искаш да пиеш със селяните ли? Отивай там!
Скъпи гости, моля за малко внимание.
Моля да поздравите нашите младоженци с аплодисменти.
Ведрана и Павел.
Не разбирам. Къде е красивата булка?
Млъкни, Джоле.
Изнесете го...
Драги гости, моля да се върнете по местата си.
На първо място, искам да ви благодаря че днес сме се събрали тук.
За празника на вечната любов.
А каква е цената на вечната любов?
Какво да дам на младоженците в този техен тържествен ден?
След кратък размисъл реших да им подаря
картина на великият Рафаел.
Предлагаха ми за нея 40 милиона долара,
но аз реших да я подаря... - Колко? - 40 милиона.
на дъщеря си и нейният избранник.
Деца мои, откакто реших, че ще живеете с мен
след сватбата тази картина се връща в галерията ми.
Така ще можем заедно да й се наслаждаваме.
Коя е тази?
И къде е онази хубавата булка?
Джоле, спри. Млъкни, моля те
- Защо? - Ти на будала ли ме правиш?
Дъще, успокой се.
Ще ти го навра в задника този Рафаел.
Ведрана! - Какво? Стига вече, на сватба сме.
Майната ти!
Г-н Душан, аз ще я успокоя.
Отиди да усмириш семейството си иначе всички ще плуват в реката.
Ясно ли е? - Добре. Бързо!
Иди да успокоиш Ведрана.
- Искате да я успокоя ли? - Да.
- Да? - Не знам сръбски.
Ползвай гугъл преводач.
Разбира се.
Моля те, стой мирно. Иначе ще ни убият всички.
Дядо, дядо.
Искам да изпея песен за младоженците.
Паша!
Даша, какво правиш тук?
Спасявам те. Да вървим, докато дядо ти ги разсейва.
А, не, не мога. Душан ще ги убие.
Хайде, остави го. Стар човек е.
Душан, всичко е наред. Това е дядо ми.
Нали?
Ей, защо биеш мъжа ми?
Тихо, тихо, успокойте се.
- Г-н Душан, защо така? - Охрана.
Такъв хубав ден е. Нека да се забавляваме.
Успокойте се, успокойте се.
Г-н Душан, молим ви.
Хайде да се разберем като цивилизовани хора.
Пусни ме. - Чичо Душан. Виж кой е тук.
Създава ми само проблеми. Бутни я в кладенеца.
Дайте да се успокоим...
Бийте гражданчетата!
Пусни я!
Паша, наведи се.
Не сглупявай, дядо. Сляп си.
Аз ли съм сляп? Сега ще видиш ти.
- Всичко наред ли е? - Да.
Душан, моля ви. Да спрем докато сме още живи.
Прав си.
Небойша!
Кретен неден, ела да помогнеш.
Как си? Харесва ли ти? Доста те търпях!
Напускам! Разбра ли?
Казах ти да ме пуснеш.
Достатъчно!
Спрете!
Защо крещиш? Какво ще правиш с този нож?
Ще ни намажеш с масло ли?
Доведете заложниците тук.
Павле, не искаш да го правиш. - Сигурен ли си?
Моля те, тази картина е на 500 години.
Пусни ги.
И се закълни, че няма да падне и косъм от главите им.
Закълни се.
Кълна се в здравето на дъщеря си Ведрана.
Пуснете ги. Пуснете ги всички. Веднага!
Пуснете го.
Добре. Хайде, хора. Да си тръгваме.
Никъде няма да ходите.
Това не е честно. Закле се в здравето на дъщеря си.
Дъщеря ми е здрава като кобила. Нищо няма да й стане.
А вие всички ще отидете знаете къде.
- Какво казва? - Под земята.
Какво правиш, Ведрана?
Стига, тате!
Какво е станало, дъще?
Не ми е нужен този белградски певец.
Това аз го измислих.
Докато Павел го нямаше само Иван беше с мен.
Той ли?
Тате, обичам го.
Него ли?
А и той ме обича.
Не знаех.
Върнете гостите обратно по местата им. Бързо!
Иване.
- Да го прегърна ли? - Да.
- Иване. - Ела и ти.
Ваня, благодаря ти, че ме замести. Какво стана?
В Москва имам много дългове. А с Душан ще бъда спокоен.
Има свой клуб в Москва. Има много пари.
Мога да избягам от затвора на татко.
Какво мислиш? Можеше ли да намеря по-хубава?
Мислех, че не ми допадат джуджета.
Здравей.
Знаех си.
Винаги съм казвала, че бивш сърбин няма.
Имате ли някакви планове?
Отдавна не сме се женили.
Леле.
Даша, толкова съм щастлива.
Разплаках се, съжалявам.
- Добре, добре. - Чао.
Отдавна не сме се женили значи, а?
Ами да.
- Дядо! - Моля?
Защо се правиш на сляп?
Защото който вижда, не вижда истината.
Каква истина?
На село само се работи и няма никакво забавление.
Затова си го измислих.
Тихо... Тихо всички.
Какво е това? Какво се случва тук?
Засрамете се. Какво празнувате?
Пропуснали сте да ме поканите. Внуче, какво празнувате?
Бабо, добре си дошла. Правим сватба.
Чия сватба?
На Даша и моята.
- Кой е това? - Баба ми.
- Аз съм бабата на Павел. - Да, разбрах.
- А това вашият мъж ли е? - Да, това е мъжът ми.
Наскоро ми показа гроба ви.
Гроб?
Какво си й показал, измамнико неден?
Показах й как да не се разпаднат след сватбата като нас двамата, разбираш ли?
И не е сляп. Просто се прави от 10 години.
- Ще те убия! - Бабо, недей. Спокойно.
- Лъжеш! - Не го бий пак, бабо!
Лъже жена си от 10 години. Какво става? - Не го бий, моля те!
Кой кого бие? - Тя него, но от любов.
Деда, бре, не я дразни.
- Излъгал я е. - И аз излъгах от любов.
- На кого ли ми напомня? - Пак ли започваш?
Ще се убият един друг.
Това е нормално. - Нормално ли?
Всичко е от любов. Кълна се.
Каква любов? - Голяма любов. Като нашата.
И ти лъжеш постоянно. -Не лъжа, просто понякога нищо не казвам.
Обичам те. - Какво? Обичам те.
Не ми крещи. Обичаш ли ме? - Обичам те.
Обичам те.