Има ли някой тук?
Кейти? Хилари?
Матю?
Деца, ако ме чувате...
Знайте, че съжалявам.
Толкова съжалявам.
Татко?
- Татко?
Тук съм!
Татко!
Чувам ви! - Татко, страх ме е!
Матю, ти ли си?
Татко! Тя идва.
Татко! Тя е тук... - Не разбирам...
Не ви разбирам.
Татко?
Тя и тук. - Тя е тук.
ЛЕГОВИЩЕТО
И какво?
Искате ли да слушате история за призраци?
Какво пък... Всяка история за призраци
започва с дом.
И трагедия.
Така ще започне и моята.
Преместването в този дом трябваше да стане ново начало
за мен, Франклин и децата.
Аз бях педиатър,
а Франклин стоматолог.
Даже започнахме да приемаме пациенти там.
Но след като всичко започна...
бизнесът рухна.
Помислете сами. Що за педиатър ще е,
щом умират собствените му деца.
Упоритият Матю,
малката Хилари...
и нашата невротична Кейт.
Наречете го зла ирония на съдбата.
Наречете го гняв Божи. Все ми е едно.
Аз зная едно. То ги взе.
Всички до един.
Местните дадоха название на това явление...
"Проклятието Морело".
Чух шепота им след смъртта на Хилари.
Но след като Франклин падна от стълбата и ме остави сама,
шепотът спря.
Тишината имаше глас. И той казваше...
Боже опази...
Да сменим ли станцията?
Тук се хващат малко, мила.
Татко, къде е това място?
Заблудил се е. - Не съм.
Скъпи, заблудил си се. - Не, просто се опитвам...
Заблудил си се. Признай си. - Опитвам се да намеря вярната отбивка.
Заблудил се е.
Да, заблудих се.
Почакайте, мисля, че намерих пътя.
Вие сигурно сте семейство Ашър?
Радвам се, че се добрахте. Много ми е приятно.
На нас също. Как сте? - Добре.
Ще ви хареса. Елате.
Влезте, огледайте.
Евън?
И какво? Как ти се струва?
Мансардата? - Не, къщата.
Голям е. - Да, така е.
Даже има басейн.
Занемарен, но симпатичен.
Малко е призрачно. - Нуждае се от наематели.
Долу главната спалня е с готина баня и балкон.
Едва ли родителите ни ще харесат тази стая.
Значи можем да я заемем. - Не трябва ли да получа нещо в замяна,
че нямам свой бизнес? Ти можеш свободно да се разкарваш,
а аз ще заседна тук. - Бедният Евън.
Принуден да живее в голям дом с басейн на двора.
Можеш да си направиш готин купон там.
По дяволите!
Какво?
Какъв ужас!
Боже. Изглежда този човек е загинал в автомобилна катастрофа.
Знаеш ли, какво? Вземи я за себе си.
Не бързайте, обсъдете всичко. Аз ще чакам отвън.
Е, какво мислите?
Като цяло е яко. - Но...
Призрачно е.
Прекалено много мислиш за предишните наематели.
А какво се е случило с тях?
Нищо. Просто им се наложило да заминат.
Къщата се нуждае от ремонт. И да, призрачно е.
Но ми харесва. - Аз съм във възторг.
И какво, ще можем ли да живеем тук?
Да. Вероятно, да.
Благодаря.
Да? - Да.
Това може да се окачи в столовата. - Да, харесва ми.
Красива е. - Да.
Това тя ли е? - Кой?
А, да.
Тя е.
Интересно, защо е тук?
Няма ли да излезеш да я поздравиш?
Не искам да си навлека неприятности.
Алън. Добре де. За разлика от теб, аз не вярвам в това.
Разбира се. Как пък не!
Доктор Морело?
Мисис Ашър. - Наричайте ме Емили.
Разбира се. Наричайте ме Джанет.
Не исках да ви безпокоя, но просто оставих нещо в къщата.
Имате ли нещо против? - Не, разбира се. Знаете ли къде е?
Да. Благодаря, Емили.
Благодаря.
Да ви помогна ли?
Здравей. Аз съм доктор Морело.
Живяла съм тук.
Здравейте.
Спомних си, че оставих нещо тук,
и не искам да го изхвърлите.
Портрет? - Да, на моя син.
Изхвърлихте ли го вече?
Не. Разбира се, че не.
Добре.
Ето къде е.
Там, където сте го оставили.
На колко си години?
Осемнадесет? - Да.
Той беше на твоята възраст.
Когато умря.
Това беше неговата стая.
Благодаря.
Довиждане.
Намерихте ли това, което търсехте? - Да.
Добре.
Съжалявам.
За какво? - Че изглеждам мрачна.
Не говорете така.
Сега не ви е леко.
Много преживях, Емили.
Зная.
Мамо! Шкафът е заключен.
Имаш ли ключ?
Един момент, Сара!
Толкова съжалявам.
Децата са толкова глезени.
Грижете се за здравето им.
Изглежда е късно да се промени нещо.
Беше ми приятно да се запознаем лично.
На мен също. Вие сте много добра, Емили.
Вървете, грижете се за децата.
Добре.
Нападайте.
Почакайте. Искам да направя тост.
В такива времена...
е много важно да спрем и да се огледаме,
за да оценим, колко ни е провървяло.
Няма нищо по-хубаво от това, да сме заедно в тази прекрасна вечер.
На нашата първа вечеря в новия ни дом.
За нас! - За нас!
Къде си тръгнала? - Не ме докосвай!
Мислиш, че можеш да се шляеш като майка си?
Татко, не!
Нима според теб е труден тийнейджър?
Не, но това преместване ще му е полезно.
Защото...
Просто си мисля, че тук ще му е по-добре.
Къде отиваш?
Да се поразходя.
Всичко наред ли е?
Да.
Всичко ли е наред?
Извинявай. Не исках да те плаша.
Кой си ти?
Евън. Аз съм Евън.
Какво правиш тук?
Живея в този дом.
Току-що пристигнахме.
Домът на Морело, значи.
Той е проклет.
Точно така.
Вече съм била там.
Какво пък...
Сега аз живея там.
Аз съм Сам.
Защо плачеш, Сам?
Не е твоя работа.
Добре ли си?
Не ми харесва този въпрос.
Защо? - Защото е празен.
Риторичен, няма значение дали ще отговоря с "да" или "не".
Да. - Нима?
Защото мога да ти помогна.
Зная, какъв си ти.
Романтик.
Видя плачещо момиче в гората и реши да го спасиш.
Трябва ли ти спасение? - Не.
Не е нужно.
Благодаря, но не.
Добре.
Ей, почакай!
Благодаря.
Сериозно?
Мамо?
Татко?
Има ли някой вкъщи?
Анита.
Анита?
Не, татко! Излез! - Къде си се мотала?
Никъде! - Къде си била, хаймана?
Вън от стаята ми!
Как попадна тук?
Казах ти, че съм била вече в този дом.
Изплаши ли се?
Не.
Искаш да си отида?
Добре.
Какво мога да направя?
Защити ме.
Добре.
Обещаваш ли?
Обещавам.
Имате съвършено здраво дете.
Всичко е наред. - Но тя постоянно плаче.
Просто зъбките й пробиват.
Това е напълно нормално.
Купете зъбен гел от аптеката.
Благодаря, доктор Морело.
Моля.
Когато зъбките пробият, доведете я на преглед при мъжа ми.
Има ли напредък с офиса?
Скоро започнахме, но чакането е дълго.
Скоро ще имаме цял супермаркет.
Това е супер.
Тихо, тихо.
Коя си ти?
Сам. А ти?
Анита. - Радвам се да се запознаем, Анита.
Аз също.
Анита?
Майка ти те вика.
Добре.
Това е Сам.
Сам, това е семейството ми. - Приятно ми е да се запозная с вас.
Евън не ми е казал, че има приятелка. - Съжалявам.
Трябваше да си тръгна по-рано. Явно ми е време да тръгвам.
Радвам се, че се запознахме Сам. - Аз също.
До скоро. - До скоро.
Аз също тръгвам. Отивам в болницата.
Ще поговорим ли по-късно? - Разбира се.
До скоро, момичета! - До скоро, татко!
Коя е тя?
Наистина не зная.
Как се запознахте?
Когато излязох да се разходя, тя беше там.
Има сериозни проблеми вкъщи, нужно й беше да се разтовари.
С това ли са свързани синините по ръцете й?
Знаеш ли, какво ме възхищава в теб?
Ти си добър.
А тя очевидно има проблеми.
Просто бъди внимателен.
Да, разбира се.
Ти си покойник.
Дявол да те вземе!
Виждам, че си пристрастен към измяна.
Защо?
Не зная, как да те разбирам.
Разбирай ме, както искаш.
Няма ли да споделиш?
Харесвам ли ти?
Мисля, че да.
По-смело, харесвам ли ти или не?
Е?
Да.
Какво да? - Харесваш ми.
Добре.
Ти на мен също.
Знаеш ли... тази тъмна вода...
настръхвам от нея.
Даже като седя до басейна,
очаквам, че нещо ще изскочи от там и ще ме ухапе.
Плавал ли си някога през нощта в морето?
Не. - Такъв ужас е.
Плаваш там...
главата ти е над водата, а тялото е погълнато от тъмнина.
И представа нямаш, какво има под теб.
Може там... да е най-страшното...
и опасно същество.
И това е негова територия.
Глупости ли говоря?
Не.
Мисля, че всеки има право на собствени страхове.
Това е нормално.
Искаш ли да опиташ нещо?
Тихо. Всички вече спят.
Ела с мен.
Знаеш ли, какво е това?
Не. - Разговори с покойници.
Това нещо тук го остави Морело,
а аз го намерих.
Работи ли? - Не зная, не съм пробвала.
Защо?
Сигурно съм чакала подходящ партньор.
Любопитно ли е?
Видя ли тези снимки? - Да.
Това е семейството на Морело.
С тях ще говорим.
Готов ли си?
Има ли някой тук?
Извинявай.
Има ли някой тук?
Не мисля, че е съдба.
Да се махаме от тук.
Моята стая.
Стойте по-далеч от нея.
Ти ли го каза?
Не.
Сам. Наистина ли не си ти?
Наистина.
Вярно е!
Ей, ти какво?
Получи се.
Да, получи се. В това е целият смисъл.
Не. Точно обратното!
Това нещо не трябваше да работи.
Не те разбирам.
Ей, как си?
Това, което се случи, може да означава две неща.
Първото е... Призрак, истински призрак,
който говори с нас.
Или второто... Подсъзнателно...
толкова силно сме го желали...
че сме материализирали някаква непозната част от нас.
Какво?
Трябва да видиш нещо.
Да вървим.
Някъде тук лежи паметна плоча.
Някъде наблизо.
Мисля, че е тук.
По дяволите.
Там е пълно с детски неща. Цяла купчина.
Защо са тук? - Морело е бил луд.
Ей, ела тук!
Матю Морело? - Изглежда той е говорил с нас.
Аз ще вървя.
Къде?
У дома.
Какво те чака там?
Не е твоя работа.
Ами ако искам, да стане моя работа?
Защо ти е това?
Искаш да дойдеш и набиеш пияния ми баща?
Ако...
ако аз... остана с теб...
тази нощ...
ще имаш ли проблеми?
Освен това...
и аз не искам да оставам сам тази нощ.
Да.
Аз също.
Майка ми е заминала, когато съм била...
съвсем малка и баща ми я мрази заради това.
Както и аз, може би.
Винаги съм била привързана към този дом.
И сега ме тегли към него.
Страхуваш ли се?
Не зная.
А ти?
Не.
Защо?
Защото искам това да се окаже истина.
Кое?
Защото, ако съществуват призраци,
ще има и рай.
Сам, добре ли си?
Не зная.
Благодаря за помощта. - Няма нищо.
Ще отида да си направя купичка с мюсли.
Вземи.
Нямам търпение кога ще се стопли.
Да.
Тогава ще плавам всеки ден.
Няма нищо опасно, глупачке.
Аз плавам много добре.
Всичко ще е наред.
Да, аз също.
Защо да заминаваме?
Тук ми харесва. - Анита?
Да? - Всичко наред ли е?
Да. - Добре.
Не говори така.
Просто искаш да ме изплашиш.
Здравей. - Добро утро.
Това е за теб.
Не зная, може и на двамата да ни се е привидяло едно и също.
Бяхме се напушили.
Добро утро. - Здравей, татко.
Дали вие двамата не сте имали...
някаква съвместна романтична халюцинация?
Знаеш... приключение, опасност, такива неща
Все пак това се е случило, нали?
Да, в крайна сметка.
Не трябваше да купуваме тази къща.
Не говори така. - Защо?
Защото това е много важно за мама и татко.
Знаеш, че хората, които вярват в това, често говорят,
как се отварят портали към други светове.
Зная, че е глупаво, но това е начинът да се провери теорията.
Не, не ме докосвай! Излез вън!
Всичко е наред.
Евън. Тя ме нарече по име.
Искаш ли да говорим за това? - Едва ли, мамо.
Ами, ако тя иска? Ние сме семейство, в което говорят
и ако искаш да поговорим за това...
Просто се изплаших, и...
Извинете, не зная защо.
Не, знаеш.
Сара.
Извинявай, но ако това се случва, трябва да се обсъди.
И какво се случва?
Евън, за какво говори Сара?
Направихме си нещо като...
спиритически сеанс.
Сеанс? Ясно.
И успяхме.
Така ли? - Да.
Сигурно е било страшно. - Така е.
Татко, извинявай, но няма нищо смешно.
Само не казвай, че си повярвала в това.
Аз ли съм си измислила, че живеем в дом,
в който според хората, е обитаван от призраци?
Сара.
Не позволявай на хорските суеверия да замъгляват възприятията ти.
Това е най-важният урок в историята.
Съгласни ли сте?
Добре. Какви са фактите?
Че Евън и Сам са играли страшна игра и Сам се е изплашила.
Това е всичко. Защо вие двамата
не стоите по-далеч от страшните неща?
Изпреварихме те.
Евън ми обеща, че повече няма да го правят.
Добре.
Трябва да се сприятелиш с тях.
Какво, слънчице?
Ако в стаята на Евън живее призрак,
трябва да се сприятели с него.
Интересна идея.
Но й липсва здрав разум.
Ако в моята стая живееше призрак,
щях да се старая да не го ядосвам.
Сам. Може ли да поговорим?
Мамо, тя е добре.
Просто постой с мен.
Може това да не ти хареса.
Разговорите с възрастни вбесяват децата.
Освен това, аз съм непознат човек.
Но си влязла в живота на сина ми.
Харесва ли ти или не. А значи и в моя живот.
Мога да ти бъда приятел. Ако ми позволиш.
Добре.
Зная, колко нечестно е това.
Разбирам.
Какво разбирате?
Това.
Не, не е това, което си мислите.
Хайде, Сам.
Ако не искаш да говориш с мен, говори с професионалист,
който ще те изслуша и запази разговора в тайна.
Не. Благодаря, но не.
Няма от какво да се срамуваш. - Аз не се срамувам.
Вече имаш защитник. И ти го знаеш.
Не го наранявай.
Родителите ще изпратят Сара в два колежа.
Страхуват се да ни оставят сами?
Да. Нещо такова.
И какво казват?
Не си страхувай.
Много деца разбират това, което възрастните не могат.
Да, разбира се.
Какво?
Ще послушаш ли малката си сестра и ще се сприятелиш с него
или искаш да живееш със зъл призрак?
Какво? За какво мислиш?
За това, което каза той.
Възможно ли е толкова силно
да си искала да докажеш съществуването на рая?
С други думи, аз да съм предизвикала всичко това?
Не съм казал такова нещо. - А какво каза?
Казах... че в този живот е пълно
с толкова много хубави неща.
Защо да бързаме да търсим нещо, което ще е далеч напред?
Казвам, че ме плашат последствията.
Искам да разбера, какво иска тя.
Гледаше ме право в очите.
А аз се изплаших, не бях готова.
Не зная, струва ми се, че това...
е един моментите,
в които правиш някакво откритие
и то се случва с нас.
Ние с теб...
Наистина ли искаш да спреш, без да си разбрал, как ще завърши всичко?
Какво правиш?
Примамване.
Какво се е случило с вас?
Сега ще разберем.
Готов ли си?
Матю?
Матю, там ли си?
Матю, трябва да говоря с теб.
Какво се опитваше да ни кажеш?
Добре, Матю, ако не искаш да говориш някой друг може да иска.
Хилари?
Кейт?
Франклин?
Саманта.
Съжалявам.
Франклин, какво се е случило в този дом?
Какво се е случило със семейството ви?
Матю?
Тя идва. Ще прибере всички.
Тя? Коя е тя?
Тази, която видях?
Коя е тя? Матю, тя ли те е убила?
Тя е тук!
Не мърдайте от мястото си!
Сам. Трябва да говоря с теб.
Не зная, какво ми стана вчера.
Съжалявам. Трябва да те видя. Разбираш ли?
Трябва да те видя. Позвъни ми, моля те.
Притеснявам се за теб.
До скоро.
Да, чух те и първият път. Какво искаш?
Надявах се да поговоря със Сам.
А какъв си й ти? Гадже?
Не мога точно да кажа.
Сам не може да отиде сега до телефона. Остави съобщение след сигнала.
Здравей.
Извинявай за окото. - Вината не е твоя.
Не, моя е.
Това не е важно.
Заедно сме.
Добре.
Не съм сигурна за това. - Може нещо да ни каже.
Например? - Нещо полезно.
Нещо, което трябва да знаем. Нещо, което да ни помогне.
През цялото време тя е била там. Може да е видяла нещо.
Може би трябва да направим нещо. - Да направим?
Да. - Какво значи да направим?
Може би, призракът иска да направим нещо?
Незавършено дело.
Не. - Не?
Това, което започнахме, трябва да ги спрем.
Вече не ми е любопитно, страх ме е.
Боя се, че отидохме прекалено далеч и можеш да пострадаш.
Толкова бих искала, да намерим рай...
а не ад.
И какво предлагаш? - Да спрем.
Да се направим, че нищо не е било. И с времето ще мине.
Сам.
Едва ли ще стане така.
След като отидохме толкова далеч,
защо да не продължим?
Защо да се преструваме, че нищо не се е случило?
А то се случи. Да не мислиш, че тя просто така ще ни забрави
И какво предлагаш ти?
Да говорим с нея. Да чуем, какво ще каже.
Може да ни обясни, какво искат тези призраци?
Евън.
Трябва да ме послушаш.
Лицето ти...
толкова се промени...
Самият ти приличаше на призрак.
Разбираш ли, какво означава това? Той те беше обладал.
Слушай. Щом сме започнали нещо,
трябва да го довършим.
Да?
Мисис Морело? Аз съм Евън Ашър.
Какво правите тук? - Трябва ни вашата помощ.
Моята помощ? - Може ли да влезем?
Не. Не. Едва ли.
Защо ви е моята помощ?
В този дом има нещо.
И искаме да знаем, какво е.
За какво говориш? За нещо странно?
Е, не чак толкова странно. - Призрак.
Разбирате ли? Призрак.
Помислихме, че ще можете да ни помогнете.
Как смеете?
Как смеете да идвате тук
и да ме тревожите след всичко, което преживях?
Вие какво, играхте ли си...
в малката стая...
с онази кутия?
Сега ме чуйте.
Изгорете кутията.
И стойте далеч.
Стойте далеч!
Евън.
Евън? - Какво?
Ами ако греши? Ако всичко не е толкова просто?
Нямаме избор.
Ето.
Край.
Повече никой няма да ви безпокои.
Имате си своя стая.
Стойте далеч от моята.
Всичко ще е наред, нали?
Да.
Всичко ще е наред.
Значи, всичко свърши?
Всичко свърши.
Здравейте! Домът на Ашър. Оставете съобщение.
Здравейте, татко е.
Затворили са пътя.
Чакаме. Има някаква авария.
Домакинствайте.
Ще се приберем, като го отворят.
Матю. Умолявам те.
Стой тихо.
И не мърдай.
Евън.
Евън! Евън.
Евън, отвори вратата! - Не мога, не се отваря!
Евън, тя идва.
Моля те. Моля те.
Пуснете ме.
Моля, пуснете ме!
Евън.
Кажи ми нещо. - Пуснете ме!
Наистина ли мислиш, че ще те пусна?
Моля ви! Моля ви! - Послушай гласа си.
Все толкова благ и сладък, даже когато си ужасена.
В леглото така ли крещеше, скъпи?
Съжалявам. Моля ви, не е нужно!
Ще направя какво поискате!
Вече достатъчно направи.
Не е ли така? - Франклин!
Съблазни мъжа ми и роди копеле от него.
Бедната Саманта.
Извърши мръсните си дела под носа ми.
И мислеше, че няма да забележа?
А сега искаш да те пусна?
Франклин.
Гледай. Искам всичко да видиш.
Франклин, чуваш ли ме?
Готова ли си?
Моля те, не го убивай.
Моля те.
Сам.
Сам, аз съм.
Не трябваше да залостваш вратата.
Моля те. - Здравейте, у дома сме!
Нещо не е наред. - Тъмно е.
Не трябваше да изгаряш кутията!
Както казват, приказката свърши.
Ашър заминаха. Отведоха момичето.
Тя беше само една досадна пречка.
Както и майка й.
Какво почувствах, когато разбрах?
Нищо.
Сега ми е интересно,
ще остане ли това дете завинаги в този гниещ дом,
заедно със семейството ми.
Да чака пристигането на нови наематели,
за да подели истината, която ще намерят.
Истината, която все някога ще открият.
Смъртта, в края на краищата е дом, в който всички някога ще отидем.
Уверявам ви.
Всички истории за призраци може да започват с дом и трагедия.
Но невинаги завършват еднакво.
Понякога трагедията остава погребана.
А някои домове, по-мъртви от други.
ЛЕГОВИЩЕТО
ПРЕВОД И СУБТИТРИ OSPAMOX