Сан Хуан, Пуерто Рико - 16:00 ч.
След мен.
Стига...
Нямам добра видимост.
Хайде, де.
Ела ми.
В момента бурята е със скорост 260 км./час.
На места, поривите надвишават 300 км./час.
Така че, в този район е изключително опасно.
На отделни места в Пуерто Рико, се очакват огромни валежи - до 20 см.
Ще се образуват опасни кални свлачища, причинени от потопа.
Ще видим цялата сила на природата, вихрушки и буреносни ветрове.
Очакват се огромни щети.
ПРИРОДНА СТИХИЯ
Сан Хуан, Пуерто Рико - 8 часа по-рано
Целият този район, ще бъде под властта
на ураган от 4 степен, който може да прерасне в 5-та степен.
Имаш нещо, което искаме.
Дръж се естествено. - Добре.
Ако се опиташ да ни издадеш, ще те застрелям, заедно с този до теб.
С какво мога да съм ви полезен?
Благодаря ви.
Не знам истинското му име. Работихме с посредници.
Не знам нищо... - Спокойно, всичко е наред.
Просто ми дай адреса.
В Пуерто Рико живеят 3,5 милиона американци.
И бурята наближава бреговете му.
В Сан Хуан се очакват ветрове от 200 км. в час.
Очакват се седмици без захранване. Дори и без водоподаване.
Моля ви, трябва да седна.
Джон.
Да вървим. - Къде е Бебето?
Старата изпадна в паника. Бебето абортира.
Хайде. Тръгвай.
Кардило, дай ми ключовете от килията.
Слушам, сър. Заповядайте.
Мама ли му плати гаранция?
Кардило! - Да?
Това е полицай Пеня. Тя ще помага с евакуацията.
Честито.
Взимате буса, и искам да проверите всяка педя земя за изостанали хора.
После ги водите в убежището.
С нетърпение... - Това не е моя работа.
Днес е. Размърдай си задника.
Успех.
Добре. Ще те изчакам отвън.
Мамка му.
Искаш ли да си направим бургери?
Човече, няма ли да оставиш и за другите?
Моля? - Взехте цялото месо.
Я, стига.
Стига, човече, остави малко за сина ми.
Ти какво искаш? Да те нашамаря пред сина ти?
Извинете, може ли за малко.
Този мъж грабна месото от ръката на сина ми.
Какво? Какви ги говориш?
Сър, оставете количката и ще ви помоля да напуснете.
Ей, кротко!
Някакъв съвет?
За какво?
За участъка. Колегите.
Не им се доверявай. Но това сигурно го знаеш.
Важи за всички участъци, не само за латиносите.
Така ли?
Всъщност, искам да се прехвърля тук.
Или Рио Пиедра, не съм решила. Писна ми да бездействам.
Във Втора зона ще заспя.
Затова се записах доброволец днес.
Хубаво. - Добре.
И така, как ще действаме? - С какво?
Ами, ако хората откажат да се евакуират?
Тогава ще умрат в ужасни, шибани мъки.
Но добрата новина е, че няма да е по наша вина.
Няма да търсим никого.
Да, но лейт. Кънингам каза...
Добре, слушай. Да речем, че отиваме и намираме някой.
Той не иска да ни придружи.
Иска само да пусне жалба срещу теб.
Ами, нека. Аз си върша работата. - О, нима?
А когато поискаш прехвърляне, или повишение,
шефовете ще отворят досието ти, не е ли така?
Я, вижте, има оплакване. Дреболия, не пречи.
Все едно, да се опръскаш на мивката,
после ходи и обяснявай, че не си се напикал.
Значи няма да правим нищо?
Такъв е планът. Може да си вземем понички по-късно.
10-32, Плаза Дел Меркадо, Де Рио Пиедра.
Не го прави.
Тук, Адам-Бой-Чарли, поемаме случая.
Така да бъде.
Щом настояваш.
Чудничко.
Какво стана?
Изкупил е всичкото месо, и се е сбил с клиент.
Всичкото месо, казваш.
Абсолютно всичкото ли? - Да не е незаконно?
Сигурно не е, но колко точно месо се опитвахте да купите?
За протокола.
50 килограма.
Голям купон. - Да, това е много месо.
Къде е потърпевшият?
Тръгна си. Не искал да повдига обвинение.
Искал само кайма за бургери на сина си. - Чудно.
Щом няма обвинение съм свободен, нали?
Кажете ни, за какво ви е толкова месо и ще го обмислим.
Това, вече е подозрително. Да вървим.
Хайде, ставай.
Арестуван ли съм? - Не. Пращаме ви в убежището.
Чакайте, малко. Не можете да го направите.
Можем и още как. - Трябва да се отбия в нас.
Нима? - Полицай, сериозно. Много е важно.
Не.
Не знаеш ли повече от една дума? - Може би.
Майната ти. Майната ви и на двама ви.
Леле! Как бързо се промени.
Вижте, полицай, в сградата ми има хора, които не искат да напуснат.
Така ли, кои? - Един старец особняк.
И едно ченге, от вашите.
Откъде си сигурен? - Дъртакът никога не излиза.
А ченгето само се хвалеше, как няма да мръдне оттам.
Имам домашен любимец. Купувах му храна.
Имаш домашен любимец? Какъв точно? - Гладен.
И как му е името? - Джанет.
Това, хич не ми харесва това.
А, Джанет не си пада по ченгетата. Вижте...
Арестувайте ме, или каквото е нужно,
но трябва да й оставя храна и вода, преди да започне бурята.
Моля ви.
Спомена, че има ченге, което ще остане там?
Да.
Добре. Да вървим, да нахраним проклетата котка.
Това наемодателя ли е? - Да.
Същият.
Как се казваш? - Луило.
Слушай, Луи Джо. Този човек твърди, че вътре има хора.
Вярно е. - Полицай в пенсия и възрастен мъж?
Възрастният е в "15Е". - А полицаят?
Казва се Барет, в "53Б" е.
Добре, взимаме Барет, и се връщаме за старчето.
Ще ме пуснеш ли да нахраня Джанет? - В кой номер си?
33Б. - Вярно ли е?
Добре, действай бързо. След 5 мин. ще те приберем.
Това "Не работи" ли значи?
Не разбрах? - Си.
Си. - Си. Си. Чудно, просто.
Трябва да научиш испански.
Нима? - Да, все пак си в Пуерто Рико.
Да, бе. - Така го произнасяме. Пуерто Рико.
Кажи им да се разкарат. - Евакуираме сградата.
Евакуираме сградата. - Слава Богу, тъкмо ще помогнете.
Виждаш ли, дори Полицията е загрижена? - Защото се напълни с путьовци,
които само политиканстват. Оставам. Не мърдам оттук.
Ще рискуваш, така ли?
Същата работа беше с урагана Ирен, голяма дандания за нищо.
Иска да ме прати в онази дупка, Сентръл Медико, да ме уморят там.
Там водехме наркоманчетата. Един жив не излезе.
За жалост е права, сър, или там или убежището за евакуация.
Прощавайте, сеньорита.
Да ви помогна? - Били сте полицай в Рио Пиедра?
За кратко.
Познавам ли те? Знам, че те познавам.
Искам да се прехвърля там. - Браво.
Откъде си ми познат? Сигурен съм, че те знам.
Подскажи ми. - От тази евакуация?
Сър, вземете си багажа. - Да, да вървим.
Ти беше онзи, Кардило. Точно така. Ти си онзи със случката преди година.
Нали? Как завърши всичко?
Стана това, че стигнах дотук. Не го мислете.
Хич и не ми пука, дори.
Хванаха ли този, който се обади?
В крайна сметка, да. - Срита ли му задника?
Моля? - Срита ли му задника?
По мое време един дебил, Вили Боскет, обичаше да се обажда в управлението,
за изнасилване или грабеж и ни стреляше от покрива с въздушна пушка.
На третия път го пипнахме и му потрошихме няколко пръста.
Много мило, татко. - Но престана да звъни.
А, другото ченге, партньорът ти? Беше ти гадже, нали?
Трой, скъпа, мисля да рискувам и да остана.
Много съм чепат, на мен се е метнала.
Погледни ме, за какво съм тук? - Да не съм болен от алцхаймер...
Отвън вилнее ураган 5-та степен, забрави ли?
Стигна ли вече 5? Кажи ми, честно. Какво стана?
Разкажи ми.
Ще отида при другия старец. - Старец съм бил?
Съветвам ви да послушате дъщеря си.
А в този случай, вашият пазител. - Господин гений.
И само от уважение към значката няма да ви просна по очи с белезници.
И мен ли ще гръмнеш? - Чу ли ме, дърта откачалко?
Млъкни по дяволите! - Шибан убиец на ченгета!
Къде хукна? Ела ми, де. - Ти мирувай!
Сложи си бронежилетка с този. - Голям инат си, честно.
С този ли си партньор?
Да.
Смело момиче си.
Какво правите? Така ли ще го оставите?
Баща ви не желае, госпожо. Не мога да го принудя да излезе.
Нали това ви е работата?
И какво да направя? Да го нося на ръце ли?
Правете каквото искате, но той има нужда да е на системи.
Щом бурята удари сградата и токът спре, нито един уред няма да работи.
Запазила съм легло в болницата, но ако не побързаме, ще го изгубя.
Истински лекар ли сте?
Не, просто ми харесва да нося пижами.
Моля ви само, да се върнем, и да ми помогнете да го измъкна оттук.
Полицай Пеня е при него, тя ще се погрижи да го изведе.
Той не е от мъжете, които биха послушали жена.
Добре.
Познавате ли другият старец?
Да, срещали сме.
Мога ли да те помоля, да ми помогнеш с него?
И след като го измъкнем, ще се върнем за баща ти, става ли?
Добре, да вървим.
Сега наляво.
В дъното, направо.
Винаги ли е бил такъв параноик? - И още как. Сър?
Здравейте, аз съм Трой Барет. Познавате баща ми, Рей.
Господине.
Какво обичате? - Трябва да дойдете с нас, сър.
Не. Не мога да си тръгна. - Тук ще се наводни, целият 1 етаж.
Прекалено опасно е. - Баща ти напусна ли?
Ще го евакуираме, веднага след вас. - Кардило до Пеня.
Побързайте, и всички ще бъдат в безопасност.
Пеня, чуваш ли ме?
Кардило, приемаш ли?
Тотален блокаж, а? В тази буря нищо не работи.
Слушай, съкровище. Нямам нужда от бавачка, ясно?
Значи напуснахте Рио Пиедра?
Явно няма да си тръгнеш, не схващаш от намеци.
Как да ти обясня. Добре съм, и много ти благодаря.
Опитвам се да се прехвърля в това управление, но е трудно.
Смятате ли, че можете да кажете някоя добра дума за мен?
Съжалявам. - Пеня, чуваш ли?
Знам, че се чувствате сигурен тук, но трябва да се качим по-нависоко.
Тук не се паркира, чупката!
Не мога да напусна дома си.
Чувате ли? Паркирането е забранено.
Махайте се!
Забранено е!
Аз ще се погрижа.
Какво им става на хората тук?
Трябва да дойдете с нас. - Съжалявам, не.
Полицаи! - Изчакайте, веднага се връщам.
Вървете си. - Не, това е евакуация.
Улицата е затворена. Затварят всички улици.
Моля ви, махнете колата. Стига, човече.
Кротко...
Да вървим. Трябва да тръгнем, веднага!
Защо? - Трябва да се махнем, веднага!
Добре, насам. Бързо!
Ернесто...
Има шибано ченге!
Не, не, не. Не стреляйте.
Ще улучиш стареца.
Мигс, пресрещни ги. На последния етаж.
Кои по дяволите са тези? - Нямам представа.
Трябва да се върнем при баща ми. - Твърде далеч е, ще ни видят.
Накъде отиваме? - Нагоре.
Какво ще правим с шибаното ченге? - Спокойно, в капан са.
Тези стълби стигат до горе, а единственият изход е на този етаж.
Дилън, тръгнете от горе-надолу.
Прайд, Ернесто, вие ще пазите входната врата.
Никой да не влиза, и излиза. Ясно? Вървете.
Джанет! Съжалявам, скъпа. Тук съм вече.
Задържаха ме в супермаркета.
Добре. Ей, сега. Знам, знам.
Грифин! Отворете вратата!
Отвори.
Ще се видим долу. - Отвори, Грифин.
Грифин, отвори вратата! Трябва влезем, веднага.
Майната ти!
Как да знам, че няма да ме прецакаш?
Отдръпнете се.
Щях ли да те пусна, ако е капан? Трой е с мен, и съседът от долния етаж.
Ще ни пречукат тук, ако останем навън.
Отвори вратата!
Отвори вратата.
По дяволите.
На една страна ли сме? - Ще направиш ли нещо за мен?
Сложи ухо на вратата. Искам да ти кажа нещо.
Сложи си ухото! - До вратата съм, слушам те!
Добре.
Отваряй скапаната врата!
Централна, 10-13.
Стрелба. - Кой стреля по кого?
Спокойно! Тихо. - Не ми заповядвай в моята къща.
Изстрели на... Адресът тук? - 65...
6-5-8, Мирамар. - 6-5-8, Мирамар.
По дяволите. Трябва ми стационарен телефон.
Имаш ли телефон? - Съжалявам. Кой има домашен вече?
Какво изобщо правите тук? Хич не ми пука, че се стреля.
Застреляха наемодателя, Луи Джо. Мъртъв е, ясно?
Мамка му!
Подай ми купата с храната!
Какво? - Дай ми купата с храна!
Каква храна? Какво? - Дай ми купата с храната!
Помощ!
Не стреляй. - Какво?
Не стреляй. - Да не стрелям?
Само ми подай купата с храна.
Какво? - Купата с храната!
Точно зад теб е. Дай ми я.
Цялата ли?
Мътните ме взели.
Спри, спри...
Какво? - Свали униформата.
Искаш да си сваля униформа? - Да. Тренирал съм я да напада ченгета.
Ако не искаш да се простиш със задника си я свали.
Добре. Започвай да разказваш.
Какво да разказвам? - За Дисни, ти как мислиш?
Разкажи ми с кой арест се гордееш?
Ако искаш помощ, трябва да знам нещо за теб.
Преди пет месеца имаше един заподозрян за убийство.
Патрулираме около Бъргър Кинг и Ашворд, и виждам човек на паркинга.
Към 80 кг, 160 см., дълга коса. Паркирахме и отидохме да го проверим.
Когато го наближихме, разбрах, че не отговаря на описанието.
Леко, не прави резки движения.
Добре. Сега ми хвани ръката,
и дърпаш с все сила щом кажа.
Добре.
Дърпай!
Вратата! Затворете вратата!
Какво по дяволите е това?
Изгубих ги. - Какво?
Няма къде да се дянат, тук някъде са. - Затваряй си плювалника!
Да не чувам извинения!
Намери ги! Върви!
Това ли ти е домашният любимец?
Дали са ти машина за убиване, вместо куче-водач.
Не изглежда добре. - Така ли успокояваш?
Нещо по-конкретно? - Един трион ще свърши работа.
Виждам дори къде да го отрежа. - Няма да ми режеш крака!
Нямам време да ви успокоявам. - Какво ти трябва?
Шина за бедрената кост. Антисептик, пеницилин, марля, шевове.
Аз познавам лекар. - Честито.
Той е тук, в сградата. Д-р Берман. - Кой апартамент е?
Живее на, 63Б. - Мамка му...
Добре, отивам за нещата. - Идвам с теб.
Трябва да останеш при него. - Не, идвам. Приключваме тук,
и отиваме при татко. - Добре.
Ела и ми помогни.
Притискай с две ръце раната.
Плътно.
Говорете му, трябва ни буден, важно е колкото притискането на раната.
Грифин. Има ли задни стълби нагоре?
Стълбището е само едно, има асансьор, но не работи.
Естествено. - Но има и друг начин.
По скелето.
Звучи добре.
А човекът, който ни трябва има татуировки, този няма.
Но, имаше нещо. Изглеждаше нервен.
И тъкмо да си тръгнем, го видях.
Какво? - Гигантска издутина, да стърчи от...
Сещаш се. - От чатала му?
Не, задника му.
И найлонова торбичка, да се подава от панталона му.
Когато го попитах какво е, направо откачи.
Водим го ние в управлението,
и вадим от него 93 торбички с крек.
Най-големият нарко-удар за месеца.
Значи, най-гордият ти арест,
е над някакъв дебил, на който от задника му се вее найлонов чувал?
С това ли се гордееш?
Дори не си имала основание за задържането му.
Знаеш ли, забрави. - Само пояснявам.
Да, разбирам. Много се забавиха, ще отида да проверя.
А вие, можете... Правете каквото си искате.
Голям кретен съм.
Държиш ли? - Да.
Остават два етажа и три апартамента.
Да. Добър стрелец ли си?
Да, защо? - Направи ми услуга.
Ако тръгна да падам, застреляй ме.
Не ми се чакат над 4 часа, за да умра от мозъчен кръвоизлив.
Ами ако аз падна? - Вие сте твърдоглави. Ще оцелееш.
Готов? - Взривявай.
Внимавай, скъпа.
Бавно свали ръка от пистолета.
Вдигни ръце.
Къде са те?
Кой къде е? - Партньорът ти и пенсията.
Ела, ще ти покажа. - Върви.
И не мисли да се ебаваш с мен.
Разкарай тази пушка от мен.
Млъквай.
Тук ли са?
Да.
Влизаш първа.
Мисли му, ако е засада. Ще ти светя маслото, заклевам се.
Ей, задник!
Да, пречуках го, сега ми помогни да го извлачим вътре.
Тежък кучи син. Хайде, друже.
Шефе!
Ти слизай, аз ще отида да проверя Чаз.
Спокойно.
Не може да я откърти.
Как се казваш?
Пол.
Какъв е този акцент? Германец ли си?
Да.
Аз съм Джейсън.
Бих ти стиснал ръката, но предпочитам да е на раната.
Разбира се.
Дай ми пушката.
Добре ли си? - Да.
Те са на четвъртия етаж, изкачват се.
Къде е Ернесто? - Мъртъв е.
Ще си поделим неговия дял.
Познато ли ти е това име?
Александър Дилън. Не. А трябва ли?
Ако искаш да си в голямата игра, трябва да познаваш играчите.
Кой е той? - Екипен играч.
Техничар-обирджия... Бижута, музеи, бронирани камиони.
Шефът им е същински психар. Кръстил се е Йоан Кръстител.
Имам приятел, лейтенант, мой ученик, работи в зона 3.
Преследва тия палячовци от месеци.
Добре ли си?
Би ли ми донесла хапчета? Някакво шибано "окси", беше.
Сложно име. Не тази врата. Другата, това е студиото на жена ми.
Точно до банята.
Чете ли вестника?
Днешният ли? Не, защо?
Тези типове си заплюли старата чанта.
Но са я гръмнали, преди да довърши, алчни копелета.
Този Дилън, участвал ли е? Между другото е празно.
А, да, благодаря. Този ли? Да. Приятелят ми смята, че е един от тях.
Не съм я обличал от 15 години. Не знам дали ще ми стане.
Какво мислите, че търсят?
Май се досещам.
Но ако искаш да се докажеш пред шефовете, сега е моментът.
Да вървим.
В кой номер сме? - 44Б.
Още един етаж и два апартамента.
Сетих се за една жена, постоянно идваше в болницата.
Твърдеше, че полицаите са и инжектирали кръв от плъхове в очите.
Какво? Роберта Градишер?
Познаваш ли я? - О, да.
Чакай малко.
Ти си бил.
Нали? Ти си бил. За това намекваше баща ми.
Частично, да.
Боже, постоянно казваше, че полицаите са двама.
Смит... - Не, Смайт.
Смит и Смайт. Точно така.
Лекувахте ли я? - Четири пъти, после й изписах капки.
Казах й, че са от светена вода. - А после ги донесе в лабораторията.
Искаше да ги тестваме за отрова за плъхове.
Виждаш ли? И на мен не ми е вярвала.
Искаше да подава жалба в полицията. - Срещу мен?
Почакай малко. Дай да те видя.
Дай да видя. - Нищо работа.
Дреболия.
Раната е повърхностна. - Казах ти.
Не, жалбата беше срещу комисаря. Да, тя...
Смяташе, че полицейският комисар й крадеше купоните.
Стига бе. Пълно куку.
Мога ли да те питам нещо?
Като искаш да питаш - питай. Не ми искай разрешение.
Защо остана?
Знаеш, че бурята ще е лоша, нали?
Да.
Знаеш ли какво е фекална трансплантация?
Какво? - Точно за каквото си мислиш.
Докторът взима чуждо говно, и го поставя в тялото ти.
За какво, по дяволите? - Лекувало колит подобни тъпотии.
Трой иска да го направя. Зле съм с бъбреците и дробовете.
Пътник съм, крепят ме милион хапчета. Отида ли в болницата край с мен,
не искам да свършвам така.
Джакпот!
Последно, пълен ли си с фекалии или не си?
Я си гледай работата.
Изтече ми рецептата.
Какво е това? - Окси-мокси. Помага за болката.
Искаш ли? - Не, мерси.
Добре. Да тръгваме, умнице.
Чакай, чакай малко. - Какво?
Къде отиваме? - В апартамент 44А.
Там живее бивш спецагент. Въоръжен е до зъбите, маниак.
Ако имаме шанс, то ще ни трябва огнева мощ.
Помни, стреляй на месо. Аз пазя теб, ти мен, ясно?
Да вървим.
Пробий де.
Мамка му.
Хвърли го.
Казах да го хвърлиш.
Бавно.
Сега го плъзни към мен.
Давай.
Мръднеш ли, оставаш без глава. Къде е старецът?
В задника ми е, искаш ли да го погъделичкаш по крачетата?
Забавен си, давай, опитай още веднъж.
Стига...
Нямам добра видимост.
Хайде, да вървим.
Ти ме простреля! - Ставай!
Побързай.
Нямах избор, ти ми пречеше.
Къде отидоха? Видя ли?
Майтапиш ли се? Нищо не видях. - А трябва да си ми очите, хлапе.
Отдръпни се. - Недей. Имам ключ.
Вече ми се подиграваш? - Приятелче ми е. Мисля, че е този.
Да, този е.
Какво ти казах, а? Елате и грабете, дами и господа.
Мили боже. - Избери си оръжие.
Каквото искаш.
Нацист ли си?
Не обичате чернокожите.
О, не, аз...
Отдавна се промених.
Смятах, че вече няма нацисти.
Явно все още ги има.
Но всичките са дърти пергиши, като теб.
Да.
Ще го подържиш ли?
Куршумът е преминал през прасеца. Не е засегнал пищял или кост.
Късметлия съм, а?
Не, аз съм добър стрелец.
Да.
Един ден, в Деня на Благодарността, баща ми...
Купи няколко замразени пуйки.
Не бяха за ядене.
Донесе ги за мишени.
Напълни ги с олово...
Стрелба по мишени.
Аз пък бях много радостна, защото...
Винаги съм искала да стана лекар.
И ми хареса.
Защото извадих всички куршуми.
И заших всички рани.
За какво говорихте с баща ми?
Ами...
Можеш да ми кажеш.
Някога бях инспектор в Ню Йорк.
Зает до козирката.
Нямах миг спокойствие. Но ми харесваше.
И, една нощ получихме обаждане за престрелка.
А аз, бях съвсем наблизо, само на четири пресечки.
Без колебания приех случая.
Но бях с Жасмин.
Тя е моята...
Разбирам.
Близо е до нас. - Не, скъпи, моля те...
Тя ме помоли да не приемам обаждането.
Жасмин също беше ченге.
Но аз й казах, да остане в колата...
И да извика подкрепление. Да остави другото на мен.
И влизам аз там.
Виждам пистолет.
Реагирах и натиснах спусъка...
И щях да...
Жасмин?
Къде беше човекът с пистолета?
Нямаше никакъв пистолет.
Вие ли се обадихте? - Да.
Въоръжен ли сте?
Този задник е измислил стрелбата, защото много сме се били бавили
на оплакването му за вдигането на шум.
Ти нямаш вина, нали го знаеш?
Знам.
Но ми се случи на мен.
Аз я доведох там.
Винаги съм избягвала връзките с ченгета.
Защо? Заради баща ти ли?
Да, не е приятно да се срещаш с копие на баща си.
Ясно. Проблеми с таткото.
Винаги е искал да има момче.
Трой.
Наистина ли мислиш така?
Сам го видя.
Видях го, да.
Той е шибан задник, но...
Срещнах и теб...
И съм почти сигурен, че той не мисли така.
Изкусна работа.
Ще те закърпим, все едно никога не е било.
Боже, имаш тежка ръка, докторе.
Добре.
Готов си. - Благодаря ти.
Когато всичко свърши...
Би ли...
Надявам се, да...
Все пак шевовете трябва да се махнат. Ще ми трябва помощ.
Говоря сериозно.
Много съм придирчив, когато се касае за шевове и такива неща.
Добре. - Не обичам иглите и прочее.
Аз пък съм добра в това.
Благодаря ти.
Пак заповядай.
Шефе, елате да видите.
Ето това е красота. Хубаво узи, добър модел.
Ще взема едно. Може да потрябва.
И това бебче, също. Ти какво искаш, автомат или помпа?
Не мърдай!
Значи, това е мястото? - Питаш ли ме или констатираш?
Питам, мамка ти. - Просто исках да се уточним.
Да.
Това е мястото.
Оставете оръжията си на пода.
Добре, славно и бавно. Нека човека да изплакне око, скъпа.
Ръцете са горе, а оръжието долу. Сега да се успокоим.
Служебният пистолет, също.
Добре.
Ще се пресегна бавно и ще го извадя.
Добре?
Мамка му! Мамицата им.
Добра работа, хлапе. Май си имам и допълнителна дупка.
Да, мамка му. Скапана работа.
Помогни ми да стана. Ако лежиш си труп. Вдигни ме.
Празен е! - Виждам, да не съм сляп. Млъквай!
Дъртакът ги е скрил. Намираме стареца, намираме и картините.
Да вървим.
Обучили сте Джанет да напада полицаи?
Да.
Защо?
Един ден се връщах от работа...
Когато две ченгета ме спряха.
Твърдяха, че отговарям на описанието на мъж, извършил грабеж.
Знам го аз това описание.
Чернокож...
Между 18-40 годишен, висок около 170 см.
Поне 20 пъти ме бяха спирали, без да съм виновен.
Беше ми писнало.
Затова си продължих по пътя.
Прочетоха ми правата.
Избутах единия от тях.
Следващото нещо, което помня, е как се събудих в болницата.
Пуснах жалба...
И осъдих града.
Получих смешно обезщетение и се преместих да живея тук.
И спасих Джанет.
Това бяха мръсни пари.
Имах чувството, че съм взел нещо чуждо.
Разбираш ли ме?
Разбирам.
Прекрасно.
Добре, Рей...
Опа, има дупка.
Това ще боли, ще трябва да стиснеш зъби.
Много съжалявам. Моя грешка. Съжалявам, наистина.
Трябваше да направя нещо. - Млъкни най-сетне. Господи!
Направи каквото трябва. Ясно? - Съжалявам.
Ако се измъкнем, ще ти дам препоръка за където поискаш.
Само не и за Уорънт. За там не мога.
Това боли.
Добре ли си? - Да, да вървим.
Ще проверим всички етажи, докато не ги намерим.
Какво се е случило с него?
Не ми изглежда да спи.
Добре, готов ли си?
Изобщо, но имам ли избор?
Къде е жилетката ми?
Ако не беше тя, щях да съм мъртвец. Но вече ги правят доста къси.
Благодаря ти, миличка. Да вървим.
Рей!
Ставай!
Изправи се!
Ще те гръмна в главата! Ставай ти казах!
Мърдай!
Влизай вътре.
Татко?
Здравей, мила. - Остави на мен.
Търсихме ви. Къде бяхте?
Кардило, тия палячовци са добре въоръжени. Внимавай, става ли?
Ако свалиш няколко от тях няма да ти се разсърдя. Кучи синове...
Добре, не се напрягай.
Скъпа, недей. Няма смисъл.
Целият съм на решето. Моля те, нека само поседим заедно.
Просто да си до мен. Само това.
Добре стреляш.
Видях те долу. Браво.
Хвани ме за ръка, скъпа. Точно така.
Ела насам. Ела.
Трябва да вървим.
Обичам те, татко.
Слушай...
Ще ми кажеш ли, какво е чувството, куршум да премине през теб?
Или през мозъка ти?
Защо не вървиш на майната си?
Знаеш ли, къде е партньорът ти?
Ами стареца?
Заслужи си куршума.
Адам-Бой-Чарли. Край. Чувате ли ни?
Свърши ли?
Сега сме в окото на бурята.
Отвори.
Безопасно е.
Трябват ни оръжия. Пистолети, ножове, всичко, което убива.
Вече сме един отбор, а Грифин? - Да. А баща ви?
Май съм припаднал за минута.
Ти добре ли си?
Трябва де се изтеглим оттук.
"Макове".
Винсент Ван Гог, 55 милиона долара.
И е тук, в тази сграда.
Полицай Кардило.
Кардило, слуша.
Тук съм с вашия партньор, офицер Пеня.
Тя добре ли е?
Кажи "здравей".
Добре съм, Кардило.
Сам разбираш, че това е затишие преди бурята.
Което ни дава около 15 минути, да се разберем и разотидем.
Съветвам те, заради полицай Пеня,
да не викаш подкрепление.
Полицай Кардило.
Никого не съм викал.
Тогава, ще се разберем бързо и лесно.
Искам теб, старецът и картината.
Тук не мога да му помогна.
Какво му е? - Кръвта му изтича. Трябва му болница.
Полицай?
Ще получиш мен и картината.
В замяна, искам да освободиш полицай Пеня.
Колко предсказуемо. Какво клише.
Знаеш ли, мислех те за по-умен.
Ела в апартамент 44А.
Невъоръжен.
Ако до пет минути не си тук, ще я хвърля през скапания прозорец.
Не повтаряй грешката от Ню Йорк.
Откъде знаеш за това?
Аз знам всичко. Аз съм Йоан Кръстител.
Къде са?
Къде са, по дяволите?
Не знам. - Не ме лъжи.
Тук са, заради теб.
Чу ли го какво ще направи? Ще убият Пеня, а после и нас.
Когато бурята започне отново, всички ще се окажем в капан.
Ще ни избият, като кучета.
Тези картини са в семейство ми, още от войната.
Нацист ли си? - Не.
Баща ми беше.
И ми завеща тези картини.
Това са кървави пари.
В сградата ли са?
В шибаната сграда ли са?
Кажи му!
Две минути.
Ето. Вземи го.
Защо? - Ще ти потрябва.
Ами ти? - Що отида да приключа с това.
Знам, че знаеш как да стреляш.
Излизай, веднага щом можеш. И двамата.
Слушай...
Само не се катери по скелето.
Да.
Добре, приятелче. Да вървим.
Добре.
Хайде. Трябва да се махаме. Хайде.
Не мога, по-бавно. - Хайде.
Една минута.
Къде е?
Първо я пусни. - Няма да стане.
Къде е?
Хайде, давай.
Отвори вратата, бавно.
Бавно.
Тук ли премести всичко?
Рей беше единственият човек, на когото имах доверие.
Натам.
След теб.
И ако има нещо друго, освен картината зад тази врата...
Да, сещам се.
Влизай.
Недей!
Моля, свалете картините.
Дай ми ключовете от буса.
Тя не е мой. - Дай ми ключовете от скапаната кола.
Ето, скакалецо.
Сваляй униформата.
Едва те познавам. - Да, а сега ще се сближим.
Добре...
Ще се справиш ли?
Поразбързай се.
Ураганът се връща.
Сега доволен ли си? - Млъквай.
Даже, не знам. Дали обичам фалшификати.
Фалшиви са, нали знаеш?
Фалшиви!
Всички ли са фалшификати?
Това да ти прилича на шибан шедьовър?
Не. Ти искаш оригинала.
Дъртият нацист, ги е скрил аз други апартаменти.
Скрил ги е, пред очите на всички.
Да.
Хайде да ги намерим.
Умееш да си побираш думите. Признавам.
Спокойно, ще ти го оставя на теб. - Добре.
Ако приижда вода, значи има изход.
Хайде, да го направим. - Чакай... Мамка му.
Старецът ли ти спомена къде ги е скрил?
Да, сградата беше негова.
Е, вече не е.
Боже мой.
Това е черешката на тортата.
"Концертът".
Йоханес Вермер.
Изабела Стюарт Гарднър, купува тази картина на търг в Париж,
през 1892 г. за 5000 долара.
А сега е оценена на, приблизително 200 милиона.
Изкуството е кучка.
Свали я.
Само внимателно.
Дотук добре, погледни ме.
Погледни ме. Ще успеем. Няма да умрем.
Нали?
Трябва да има изход оттук. Подръж фенерчето.
Какво правиш? - Ще се гмурна. Свети надолу.
Ще намеря изход. Едно, две, три.
Какво има вътре?
Не знам. Нищо.
Много брави, за нищо.
Отвори вратата.
Дишай.
Намери ли нещо? Хванах те, държа те.
Намерих изход. Хвани ме.
Махаме се оттук на, едно, две, три...
Сигурен ли, че това искаш? - Отваряй!
Добре.
Както кажеш.
По официални данни, ураганът в Пуерто Рико е отминал.
Щетите са потресаващи.
В момента, спасителните групи претърсват за оцелели.
Спасителни операции продължават из целия град.
Чук-чук.
Как сте днес, сър?
Всичко наред ли е?
Благодарен съм, че съм жив.
Благодаря ти, докторе.
Извинете ме, господине.
Тук съм, да чуя вашето мнение, относно събитието,
случило се в жилищна сграда, недалеч оттук.
Кой би помислил...
Че толкова ще се зарадвам, на визитацията от ченге.
Как се измъкна?
Ами...
Храних котката ти, докато те нямаше.
Имаме 10-31.
За нас е. - Идваме.
Хей, докторе, ще погледнете ли крака ми?
Не си ли играхме вече на чичо доктор? - Ще извадиш ли шевовете ми?
Ще ме изведеш ли на среща? - Може да си заложиш сладкото дупе.
Това прозвуча грубо.
Изпитвам дълбоко уважение към професията ви. Не бързам.
Не бързаш? - Е, щом питаш...
И би ме чакал. - Да, разбира се.
Няма да преминавам границата. - Да. Знам.
Хубаво. Ами, ако ти се помоля?
Добре. Да тръгваме. Отнеси ме, като ураган.
Между другото. Нося ти нещо. - Благодаря.
По дяволите.
Сега трябва да мисля, как да продам този боклук.
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2020 Translator's Heaven subs.sab.bz