Капан За Сънища
Малък обръч с мрежа от конска грива или прежда, украсен с пера и мъниста.
Според вярванията, носи на собственика си хубави сънища.
Капан На Сънища
Крив, дървен обръч, с асиметрична плетка от черен конец.
Украсен е с пера и мъниста. Смята се, че задържа злото.
Произходът му е древен и неизвестен...
Какво правиш тук? - Сънувам.
КАПАН НА СЪНИЩА
Добре дошла в Рая. - Приятно е.
Рай, пълен с гнезда и две годишен прах.
Не се плаша от малко работа. Затова сме тук, нали?
Харесва ми. - Сериозно?
Къде е Джош?
Джош...
Идваш ли, приятел?
Обичам гледката да е към гората.
Така ще виждам мечките, преди да ме нападнат.
Джош, ти ще отговаряш за скарата довечера.
По-късно може да запалим заедно огъня, искаш ли?
Спомняш ли си къде е стаята ти?
Това е майка ми.
Много е хубава, Джош.
Ела тук. - Не.
Не мога да свиря. Но мога да танцувам.
Добре.
Така, ще вземем тази ръка и ще я сложим тук.
Ясно? - Да.
Приготви се, когато кимна ти натискаш.
Не, не. Това не беше кимане.
Добре. - Да започваме.
Много се радвам, че...
Направи си собствено дете! - Много съжалявам.
Непоносим е. Ще отида да поговоря с него.
Остави го. Това не е играчка.
Мястото му е долу, чу ли, приятел?
Джош...
Знаеш, че Гейл не се опитва да замени мама, нали?
Ще можеш ли да спиш самичък?
Да оставя ли лампата включена?
Джош? - Не съм бебе.
Хубаво.
Лека нощ.
Каква тишина.
Спокойствие?
Щях да кажа ужасяващо.
Виж, знам...
че не всяка жена, би се съгласила...
Благодаря ти, че ме допусна в семейството си.
Джош... Джош... Джош...
Джош... Джош...
Джош...
Джоши?
Здравей, малчо. Аз съм.
Мамо?
Никога не е имал подобни кошмари преди.
Има теория, че героите в нашите сънища сме самите ние.
Ако майката на Джош се е разкъсала, това може да е акт на отхвърляне,
на травмиращ момент от миналото. Може би това е добър знак.
Ако това е добър знак, не искам да знам какъв е лошият.
Незнайно защо, само тук има обхват една чертичка.
И... изчезна.
Но, щом не са ми звънели или писали е на добре, нали?
Иска да пренапиша припева, да стане по-стимулиращ.
Защо не напишеш своя песен?
"Аз ще остана с детето си и гаджето".
Запомнящо е, но е многословно.
Взехме ти малък подарък.
Джош ми помогна да го изберем. - Не, не съм.
Благодаря, Джош. - Казах, че не съм!
Ще се опитам да се върна довечера.
Но, ако не успея, ще се справите ли? - Не го мисли.
Изчезвай.
Ето това е стимул. - До довечера.
Спокойно, просто звуци от гората, няма нищо страшно.
Откъде знаеш? - Всъщност си прав.
Тате обича ли те?
Надявам се. - Не е честно.
Какво не е честно? - Тя е мъртва, а ти...
Продължавай. Защо ние не...
Джош! Джош!
Защо избра нашето семейство? - Не е смешно. Ще броя до три...
Направи си свое дете! - Джош! Боже мой!
Опа.
Не е смешно, излизай. Ставай!
Никак не е забавно! Да не си посмял отново.
Виж,
извинявай, че реагирах така остро.
Но, просто ми изкара акъла.
Нищо не разбираш от шеги.
Това е страхотно.
Къде изчезна пътеката?
Джош, може би не трябва да влизаме вътре.
Какво означава това?
Не знам, изглежда като Капани за сънища.
А това?
Знам ли, някакви селски вехтории.
Да не влизаме, това място си има собственик.
Какво ли има вътре?
Тетанус? - Не. Няма тетанус тук.
Но има много вещи за продажба.
Някои красиви, някои странни, някои малко плашещи, някои вкусни.
Сладкото на г-жа Рут от диви горски плодове.
Изгубихме пътеката.
Какви страшни вещи?
Познавам ли те?
Имаш малки умни заешки очи, да не си малкият заек, Джак?
Мама и тате живееха наблизо.
Мама се удави в езерото.
Трябва да тръгваме, Джош.
Това е била майка ти?
Ела, имаме капани за духове, нека ти ги покажа.
Джош, да вървим. - Не съм бебе.
Не, не си бебе. Знаеш ли, че духовете скитат из тези гори?
Обичат да висят в стари обори.
Посещават те в съня ти. В сънищата ти.
Имаш ли кошмари? Защото капана за духове ще ги хване!
Слушай.
О, боже! Те са тук!
Опитват се да ти кажат нещо. Нещо много важно. Те казват:
"Купи сладкото на г-жа Рут от диви горски плодове."
Стига, де. Просто се закачам.
Добре. Да вървим. - Пътеката продължава ето там.
Благодаря ви!
Ти беше Джош, нали?
До скоро, малък заек.
Г-жа Рут е много готина. - Мила е, по особен начин.
Не вярваш в капаните за духове, нали? Знаеш, че са измислици.
Тя каза, че са истински. Тя каза, че хваща сънищата ти.
Знаеш какво са сънищата, нали? - Да, изкарват ти скапания акъл.
Мери си приказките.
Джош, сънищата не идват някъде отвън.
Те идват точно от тук, вътре.
Съзнанието ти материализира нещата от живота ти.
Ако имаш кошмари, значи искаш да пребориш някои неща.
Можеш да говориш за тях. Или пък да ги нарисуваш.
Ако се изправиш пред тях, това ги прави не толкова страшни.
Помага ти да ги осъзнаеш, и да се справиш с тях в реалния живот.
Разбираш ли? - Така мисля.
Искам да ти издам една тайна.
Ти контролираш нещата.
Преди да заспиш, си мисли хубави неща за майка ти.
Мисли за хубавите времена, които двамата сте имали
и ти обещавам, че всичко ще е наред. Става ли?
Какво ти казах? - Аз контролирам нещата.
Точно така. Кажи го малко по-силно.
Аз контролирам нещата. - Изкрещи го.
Аз контролирам нещата. - Да!
Ти контролираш нещата, Джош!
Може ли да си взема Капан за сънища? - Няма начин!
Гледаш мъж, който е написал 16 версии на един и същи припев.
Не го гледам, защото не е тук.
Извинявай. Как е Джош?
Той е добре. Говореше за Беки, което е добре.
Проявяваше изблици на гняв, но поне говорим.
Дръпнат е, но мисля, че напредвам с него.
Люк?
Ако искате да се върнете в града, мога да уредя кола.
Не, по-добре да останем тук. Мисля, че е по-добре за него.
Люк, припомни ми, как се е удавила Беки?
Джоши.
Хей, малчо. Дойдох да те взема вкъщи с мен.
Казах ти, плуваше и сърцето й просто спря.
Какво значение има? - Има нещо,
което съседката ти Рут каза, нещо в тона й.
Мамка му, не и Рут. Направи ми услуга и стой далеч от нея.
Не се страхувай.
Аз съм мама.
Сериозно, не говори с...
Гейл... Гейл... - Ало?
Люк?
Ей, Джош.
Събуди се, приятел.
Всичко е наред.
Имал си кошмар.
Сънувал си.
Добре ли си?
Нали знаеш, че е нормално да те е страх?
Джош?
Какво правиш тук, малък заек?
Търся някакъв капан за духове.
Може би е по-добре да си вървиш.
Върни се с дамата, с която беше.
Кажи й, че г-жа Рут приема само в брой.
Ще ми помогнеш ли, моля те?
Добре ли си?
Всичките ли ловят лошите сънища?
Някои да, други ловят злите духове.
Някои ловят лошата енергия. Други ловя сънища.
Гейл казва, че ние контролираме сънищата си.
Каза, че тези вещи са безполезни. - Така ли?
Тя е детски психолог. Тези неща ги знае.
Затова се опитва да ми помогне.
Съкрушен ли си? - Понякога.
Знаеш ли, понякога всички сме съкрушени.
Свали тази раница.
Седни. Сложи ето тези.
Ще ти покажа как да поправиш някои неща.
Така, за да не нараня пръстите и ръкавици не са ми нужни.
Браво. Обзалагам се, че ще се продаде. Какво ще кажеш?
Защо сте задраскали. Капаните за сънища от табелата?
Вече не правя Капани за сънища. Само капани за духове...
Джош, какво правиш тук? - Може ли да си вземем един?
Добре, изчакай ме отвън.
Хайде.
Малкият ти приятел си е харесал нещо.
Знаеш ли,
за някои хора, тези предмети са обида.
Присвояването на чужда култура. - Прощавай,
но всеки има правото да се предпази от злото.
Всички култури имат своите начини.
Това се нарича "Охос де Диос". "Очите на Бога".
Ето един от Шотландия. Наречен е "Офически кръст".
Иска да ти покажа и някои книги. Знам, че обичаш книгите.
Хората винаги намират начин да гонят това, което ги плаши.
И не пипай нищо, ако обичаш.
Да...
Любопитна си. Би ли го върнала на мястото му?
Ноа, това синът ти ли е? - Беше внукът ми.
Мъртъв е, всички са мъртви! Точно като майката на Джош.
Бащата на Джош ми разказа за инцидента.
Така ли го нарича?
Махай се.
Да не си стъпил отново тук.
Добре ли ще си на загасена лампа?
Затвори вратата.
Имало едно време, един рицар наречен сър Джош,
който имал меч.
Всичко е наред, миличък.
Всичко сега е наред. - Не, не, не.
Винаги започва така и се превръща в кошмар.
Не съм кошмар, вече не.
Сега имаш Капана за сънища, мога да се върна във вкъщи.
Наистина ли си тук? - Не още.
Все още съм ето тук.
Още не съм достатъчно силна.
Гладна ли си? - Просто ще те изям.
Тате обеща, че ще се прибере.
Знам, ще се върне възможно най-скоро.
Може пак да си направим излет.
Той си е проста разходка.
Как спа?
Видях майка ми... в съня си.
Четеше ми приказка.
Гладен съм.
Мога да направя палачинки.
Когато сънува майка си миналата нощ, как ти се стори тя?
Беше нормална. Беше хубава.
Беше щастлива.
Не мисля, че има смес за палачинки. Но пък има мише ако.
Защо го направи? - Какво?
Остави вратата отворена. - Не съм аз.
Джош. - Казах, че не бях аз!
Ей, върни се. Хайде, ще направим нещо забавно.
Това е забавно.
Тате казва да не говорим, докато ловим риба.
Мама умря тук.
Кой ти каза това? - Мама.
Как така? - В съня ми.
Каза, че съжалява, че е трябвало да си тръгне.
Но каза, че когато се върне, никога повече няма да ме изостави.
Искаш ли да поговорим за това? - Знам, че тя винаги е с мен.
Но се чувствам различно. Това нормално ли е?
Напълно нормално.
Много е полезно и зряло.
Не е нужно да го правиш.
Да правя какво? - Да си толкова загрижена.
Все едно си ми майка. Нямам нужда от майка.
Както казах, тя винаги ще е тук с мен.
Извинявай! Извинявай!
Спри! Нека спрем за малко.
Добре. - Съжалявам.
Боли ли?
Съжалявам, че те закачих.
Всичко е наред миличък, нелепа случайност.
Така е добре. Благодаря ти.
Не е смешно, господинчо...
Време е за лягане, изключи го. - Кога си идва татко?
Джош, беше дълъг ден, моля те изключи го.
Защо направи това със снимките?
Какво съм направил? - Не ме лъжи.
Заклевам се, не съм. - Мислех, че сме приятели.
Нищо не съм направил.
Вратата!
Джош, казах да изключиш Айпад-а!
Джош.
Татко казва, че Гейл ме обича.
Тя иска да те убие. - Наистина ли?
Миличък, обичаш ли ме? - Да.
Не искаш ли да ме видиш отново? - Да.
Кога ще се върнеш завинаги?
Все още не съм достатъчно силна. Имам нужда от помощта ти.
Трябва да я спреш.
Но тя е добра, заведе ме на риболов.
Можеш да обичаш само една от нас. Правилата са такива, Джоши.
Гейл, съжалявам, не зависи от мен. Искат да остана още една нощ.
Слушай, искам да се махна оттук.
Как се чувстваш?
Мисля, че ще завали, затова ще си останем вкъщи.
Добре ли си? Не мърдай, аз ще го почистя.
Не стъпвай по него.
Съжалявам, просто съм много уморен.
Какво прави тази сутрин?
Рисувах, както ми каза.
Е, какво си нарисувал?
Това е тате, мама, а това съм аз. - А тази каква е?
Тази ли? - Да.
Това си ти. - А това кой е?
Това е мъртвото ти бебе.
Тези неща са в главата ми.
Ще ти донеса маратонките, ти стой тук.
Не мога да намеря розовото парче от тук.
Това за там ли е?
Не.
Добре ли си? - Просто съм малко изморен.
Аз също.
С мама преди правихме това.
Всичко наред ли е?
Да. Мисля, да си легна.
Добре, мамо.
Джош!
Миличък?
Видях мама. Беше убита!
Джош. Миличък. Джош!
Ти бълнуваш.
Всичко е наред, тук съм.
Всичко е наред.
Боже мой!
Здравей. Как се чувстваш?
Контролирам нещата. - Да, владееш ги.
Сложила съм ти вътре мед.
Рут?
Къде е? Не ми бягай.
Не може да нахлуваш така. - Взел е нещо мое.
Джош? - Джош!
Не си тръгвай отново, мамо!
Джош, взел ли си нещо от обора на г-жа Рут?
Трябва да й го върнеш. - Не! Не го искам.
При мен беше безвреден, но вече е захранен.
В голяма опасност сте. Трябва да го унищожите веднага!
Не ми трябва повече.
Ти, стой тук.
Какво е станало със семейството ти? Какво е станало с Беки, Ноа?
Разкажи ми. - Просто го хвърли в огъня. Изгори го!
Добре! Ще го хвърля в огъня.
Но няма да ви остави намира, докато не ми разкажете.
Малкият Ноа...
Беше обикновено момче.
Беше умен, забавен.
Малко чудат, обичаше странни неща.
Имаше колекция, която наричаше "специални неща",
в която имаше козина на мъртви животни,
кости и мъртви буболечки.
Баща му казваше: "Отърви се от този боклук!
Нормалните момчета спортуват, имат приятели."
Аз бях единствената му приятелка.
Беше Коледа, а аз търсих идеалният подарък.
Имаше гаражна разпродажба надолу по улицата,
и открих това "нещо".
Откачалката твърдеше:
"Който го закачи в стаята си ще бъде предпазен от злото завинаги."
Помислих си, че ще е идеален подарък.
Но грешах.
Да го предпази от злото?
Това беше самото зло.
То го обсеби.
Един ден, проследил родителите си в гората.
И този дребосък,
ги накълцал до смърт.
Намерих ги насечени на парчета.
Ноа липсваше.
Появи се от нищото, скочи ми като диво животно,
размахвайки брадва и крещеше с пълно гърло:
"Накарай го да се махне!"
После уби майката на Джош.
Имало едно време, момче на име Джош,
и той си имал томахавка.
Като психотерапевт, мога да кажа, че децата си имат проблеми.
Осланяйки се на науката,
трябва да ги третираме с терапия или медикаменти,
а тези вуду глупости не помагат. Те са напълно безполезни.
Съветвам те да ги зарежеш.
Гейл, помощ, не мога да мръдна!
Извинявай.
Как можа да ни оставиш тук? - Трябваше да отида до града.
Защо не ми каза, че Беки е била убита?
За какво говориш? - Прочетох статията.
Не обичам да си припомням за това. - Но можеше да ми кажеш.
Да, знам. Съжалявам, трябваше да ти кажа.
Хей, приятел! Липсваше ми.
Слушай, аз и Гейл, трябва да поговорим за минута,
ще ми направиш ли нещо за ядене? Много съм гладен.
Как мина, как беше той? - Не добре.
Ходеше на сън.
Искате ли пай?!
Да, приятел. Ходил е на сън? - Това е най-малкото.
Остави вратата на шкафа отворена, за да си ударя главата.
И ме закачи с риболовна кука. - Съжалявам, за тези злополуки.
Не бяха злополуки. Събуждам се, а диванът е пълен със снимките на Беки.
Не разбирам. - Нарязал е шала, който ми подари.
Влязъл е в обора на Рут. Тя идва тук...
Казах ти да стоиш далеч от нея. Нормално е децата да правят лудории.
И аз бях такъв, като малък. Спечелих бас, като откраднах.
Това не е лудория. - И аз ходих на сън.
Тук беше, всъщност. Събудих се в шибаната гора.
Искаш ли да видиш шала? - Няма нужда!
Искам един нормален уикенд със сина си.
Добре прекарано време, на спокойствие!
Разбирам. Ами аз?
Благодаря, приятел.
Благодаря, Джош.
Може ли да ловим риба утре? - Ще видим.
Това е доста хубав пай, Джоши.
Радвам се, че ти харесва, защото нямаме нищо друго.
Съжалявам. Просто...
Просто имахме няколко премеждия, нали, Джош?
Нали?
Добре ли си?
Исусе Христе!
Ти ли го направи? - Не съм.
Отговори ми! - Не бях аз.
Кажи ми истината! - Гейл, за Бога!
Казах, че не съм. Тя ме мрази! - Добре, довечера се махаме оттук.
Джош... Гейл ли ти каза за езерото?
За мама? - Не.
Джош?
Не искам да й създавам проблеми. - По дяволите.
Тате, не съм направил това със счупената чаша.
Знам, че не си, Джоши. Гейл, просто...
Объркана е за много неща.
Каза ми да не сънувам мама. - Какво?
Каза, че е вредно за мен. И е признак на слабост.
Наспи се, приятелче.
Джош има нужда от професионална помощ. Не е по моите сили.
Чакай, наистина ли мислиш, че го е направил нарочно?
Счупи чаша миналият ден, вероятно го е взел от боклука.
А това какво е?
Казала си му да не сънува Беки? - Не, не съм.
Джоши каза, че си. - Вярваш на дете, а не на мен?
Професионалното ми мнение е, че има нужда от помощ.
Децата сънуват кошмари. Може би му липсва моята компания.
Базираш се на годините опит, с проблемни деца?
Базирам се на факта, че е мой син. - Казвам ти, травмиран е!
Изпитва скрити насилствени наклонности, а ти ни остави в тази къща,
където майка му е била убита! Умът ли си изгуби?
Не, той няма проблеми. На шест години е, объркан е.
Господи, той не е на шест. Не, не е.
Знам, че не е на шест. - Иска ти се да е на шест.
Не го прави. - Искаш да е на шест...
Не ми прилагай тези психо-глупости. - Да е малкият Джоши, и Беки да е жива.
Разбирам те. Трябва да се махнем оттук. Не се шегувам!
Скъпи. Време е.
Тя е готова.
Давай.
Не искам. - Тя взе мястото ми.
Каза, че я мразиш. - Не го мислех.
Лесно е. Гледай.
Защо го направи?!
Не съм аз. Ти го направи.
Не!
Здрасти, Гейл!
Люк?
Хей, Люк?
Какво става? Какво правите?
Оставих те да се наспиш. - Защото си тръгваме, нали?
Той е добре. Добре си, нали? - Тате ще ме учи как да цепя дърва.
Ще внимаваме, взехме си ядене. - Искам да се махна от тук.
Щом се появи обхват, ще се обадя на д-р Фишър.
Отивам да прекарам малко време със сина си.
Двадесет минути и след това се махаме от тук.
Сега ще цепим ли дърва? - Да, Джош, сега ще цепим дърва.
Мой ред е. - Чакай, не бързай толкова.
Безопасността е на първо място. Ела тук. Хвани я с две ръце.
Замахвай леко.
Леко и внимателно. Ето така.
Точно така.
Леко и внимателно. Така е добре.
Джош, казах ти да ползваш двете ръце, синко.
Джош, дръж я с две ръце.
Защо не ми каза как е умряла мама?
Ясно. - Малко момче я е убило.
Дай ми го. Добре, Джош, спри.
Дай ми брадвата. Мамка му!
Остави я, веднага! - Хвърлил е тялото й в езерото.
Обикновено момче. Момче, като мен.
Имало едно време, момче на име Джош,
и той си имал томахавка.
Къде е баща ти?
Какво е това?
Джош.
Джош! Остави брадвата!
Спомни си, за какво говорихме? Губиш контрола.
Джош?
Не!
Боже мой.
Какво по дяволите?
Какво правиш?
Не се меси. За наше добро е.
Джош. - Джош е мъртъв.
Джош, събуди се. Събуди се, приятел.
Баща ти ще се върне и ще се махнем оттук.
Не мисля, че тате ще се върне. - Какво говориш?
Тате не внимаваше с брадвата.
Това не е Джош.
Ами това!
Не може да бъде унищожено. Нещо живее в него. Неуязвимо е.
Джош. Джош!
Видях го. Видях го миналата нощ в съня си.
Имаше и жена.
Ужасна вещица.
Добре. Стига, Рут. Не може да вярваш в това.
Душата на Ноа е нейна за вечността, но сега държи и душата на Джош.
Трябва да го убием, Гейл. Трябва да го убиеш.
Ще убие теб. Ще убие мен.
Ще убие всички около нас, злото няма да се спре!
Разбирам!
Ще ти помогна.
Но не мога да ти помогна, ако не ме отвържеш.
Какво става?
Махай се, няма да се върна вътре! - Спри!
Къде е той? Вътре ли е? Знаеш къде е. Ноа вътре ли е? Страда ли?
Разбира се, че страда, не виждаш ли? Трябва му доктор!
Мислиш си, че съм в капан? Това е домът ми, всички живеем там.
Чакайки... - Чакайки какво?
Място да играем. Но си имаме Ноа.
Как само се забавлявахме с него. - Пусни го! Не го наранявай повече!
Бори се с него!
Гейл. Гейл, какво става?
Не знам. Не знам, Джоши.
Но съм тук, с теб.
Джош, Ноа с теб ли е? - Престани!
За Бога! Какво искаш?
Не аз, а какво то иска. Момчетата не стават просто чудовища.
Но те стават, Рут.
Съжалявам, не знам какво се е случило на Ноа.
Тя знае какво се е случило.
Ноа?
Първоначално те гъделичка, когато са в теб.
Но после започват да те изяждат. Боли ужасно много.
Но, когато им дадеш да си играят, не се хранят с теб.
Затова имат нужда от нас.
Ти прекрасно го знаеш.
Така е.
Точно, когато си реших, че ще ме убие, той се спря.
Стори ми се, че ще ме прегърне.
Но вместо това сложи брадвата в ръцете ми,
и преряза гърлото си.
Гледах го как умира, Гейл. Убих собственият си внук.
Липсват ми прегръдките ти. - Наистина ли, миличък?
Господи, колко ми липсваш.
Джош. Скъпи, събуди се.
Пресвета Дево! Джош.
В теб е контролът, Джош! Спри, моля те!
Джош, не!
Джош, спри! - Джош е мъртъв!
Миличък, ти контролираш нещата.
Кажи го!
- Аз контролирам нещата.
Недей, Джоши, това не си ти.
Вътре има един сладур, който баща ти много обича.
Спомни си. Помниш ли, колко обичаш мама и тате?
Миличък, те те обичат. Обичат те много. И аз те обичам.
Обичам те, наистина! Просто исках да бъда твоя майка!
Мамо?
Хей, хлапе.
Добре ли си?
Да, просто съм малко уморен.
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2020 Translator's Heaven subs.sab.bz