Добре, лате. Заповядай.
Много сладък маникюр. Много ми харесва.
Още едно? - Да, благодаря.
Трябва да се успокоиш. - Не ми казвай какво да чувствам.
Не ми казвай как да се чувствам!
Шибаните доктори... те ли ти казаха това?
Не, не беше необходимо.
Боже!
Какво, ще счупиш всяка една чиния в къщата ли?
Искаш ли да ги опаковам и да ги вземеш с теб, когато си тръгнеш?
Знаеш ли какво? Имаш нужда от помощ.
Помогнаха ми. Но нямаше ефект! - Приключвам с тази простотия.
С тези лекарства все едно не съм аз. След като ги изпия все едно съм друг човек.
Нищо ми няма. Ти не си доктор.
Всичко ще бъде наред, Уилбър.
И детето ли ще ми отнемеш?
Искаш ли да си играем?
Аз ще стрелям в тази посока. Ти стреляй в другата.
Ще използвам моят лазарен снайпер. - Добре
Стрелят по нас.
Люк?
Люк!
Никога повече да не изчезваш по този начин, разбираш ли?
Хайде. - Чакай!
Може ли Даниел да дойде с нас?
Даниел? Кой е Даниел? - Мамо, той е мой приятел.
Добре, разбира се.
Даниел, ще дойдеш ли в нас за вечеря?
Да, благодаря...
Ти си последната надежда на царската крепост!
Но сега ще скоча от хеликоптер във водата,
и ти също ще скочиш снимайки всичко. - Да.
Трябва да сгънеш тази част на вътре,
и след това да я прегънеш на половина.
Какво е това? - Оригами чаен комплект.
Ти ли направи това?
Искам да имаш страхотно чаено парти, защото си тъжна напоследък.
Благодаря ти.
Три, две, едно.
Кажи, чийзбургер, клик.
Всичко ще бъде наред, само аз и ти.
Имам страхотна идея.
Натисни по-силно, докато въртиш капачето.
Какво е това? - Ще дадат на майка ти суперсили.
Люк?
Люк...
Люк?
Скъпи...
Какво... какво направи?
Какво ми причини?
Не бях аз. Беше Даниел!
Даниел?
Скъпи, без повече Даниел.
Без повече Даниел, разбираш ли?
Скъпи, вземи този ключ
и можеш да заключиш твоят, твоя... въображаем приятел
в къщата за кукли на баба.
Не искам.
Налага се.
Направи нещо лошо. Сега, влизай вътре.
Влизай вътре. Влизай!
Влизай! Влизай!
Да, да, да, ще намина през уикенда.
Кога идваш? - Днес или утре. Не знам.
Имам предвид, можеш да дойде, ако искаш да дойдеш,
но не го прави само защото мислиш, че имам нужда от това, защото не е така.
Просто... Не, не те задължавам. - Разбира се, че искам да те видя.
Не се прибирай вкъщи само защото не ти харесва университета.
Може би имаш нужда да създадеш приятели или нещо друго.
Виж я.
Не искам да те обидя...
Боже, богинята на дигиталната ера.
Искам да те видя, разбира се, че искам да те видя, но...
Не мога да преценя дали искам да я чукам или да я боготворя.
За да си успешен фотограф, не зависи само от техниката, с която разполагаш.
Обективът, фокусът, осветлението.
Очаквам от вас да имате нещо много важно...
Най-важното нещо е връзката
между фотографа и вашият субект.
Мамо?
Здравей.
Красивото ми момче.
Донесох сандвичи.
Шунка и сирене.
Да. - Любимите ти.
Благодаря.
Върху какво работиш, мамо?
О, става въпрос...
Понякога са думи.
Понякога имам чувството, че говорят на мен. Има съобщения в книгите и...
съобщения в... - Какво се е случило с огледалото?
Не ми хареса това, което видях.
Влизай!
Често се случва хора да виждат неща, които не са истински.
Стресът може да причини това. Не бих се притеснявал.
Ако припадам, като Викторианска дукеса всеки път,
когато се стресирам относно университета, ще бъдат четири дълги години, нали?
За това си тук.
Моята... майка... тя не вярва на доктори.
Тя не би искала да съм тук.
Тя не е добре.
Мисля, че се влошиха нещата, от както си тръгнах.
Много се тревожа за нея.
Мамка му, тревожа се, че мога да стана, като нея.
Имам предвид, това е възрастта, при която можеш да започнеш да...
Възможно е. За какво друго се тревожиш?
Секс и смърт, предполагам.
Единствените теми, които трябва да притесняват един пълнолетен.
Така ли? Според кой? - Лу Рийд.
Но той също така казва, "Животът е все едно да преподаваш санскритски на пони."
Това е добро.
Преди виждал ли си подобни неща?
Мамка му...
Всъщност, никога...
Никакви халюцинации? - Не.
Като дете имах въображаем приятел.
Казваше се Даниел и беше най-добрият ми приятел.
Всъщност, беше единственият ми приятел.
Много е жалко. - Всички имаме нужди.
Явно съм имал доста откачени нужди, човече.
Нещо случило ли се е с този приятел?
Не, не. - Нещо болезнено?
Не, не, не.
Просто, знаеш... детски истории.
Добре, тогава.
Може да прозвучи странно, но...
може би не трябва да те страх от твоето въображение.
Може би трябва да опиташ отново да се свържеш с тази част от теб.
Какво по дяволите? - Не те видях.
Добре ли си? - На практика цялата кървя.
Наистина ли? Какво? - Да, добре съм.
Да, и аз съм добре. - Страхотно, приятен ден.
Да, добре.
Трябва да обичаш себе си.
Какво?
Здравей, Уилбър.
Какво става, приятелче?
Не можеш да заспиш?
Мамо?
Мамо, какво има?
Добре съм! - Мамо, не си добре. Какво се случва?
Пусни ме. - Люк, не.
Отдръпни се от вратата. Влизам.
Боже, какво си направила? - Не мога да гледам това лице.
Не мога да гледам... Не мога да гледам това лице.
Не ме пипай!
Не ме пипай. - Мамо...
Не ме гледай по този начин.
Сякаш ти си различен.
Всичко ще бъде наред, Люк.
Не мога да те оставя да живееш тук. - Какво?
Не можеш да останеш тук. - Какво не може?
Не можеш да ме оставиш? - Не мога да го позволя.
Няма проблем, защото аз си тръгвам.
Не, не, не! Не, не!
Пусни я. - Спри! Спри!
Пусни я! - Не, не, не. Спри!
Постави острието в близост до гърлото ти. - Пусни я. Пусни я.
Постави острието в близост до гърлото ти.
Пусни я, Люк. Пусни я!
Не! Не, недей!
Пусни я или ме убий! - Не! Какво правиш? Спри!
Пусни я. - Спри!
Пусни я!
Моето красиво момче. Красивото ми момче!
Добре, можем да... ще повикаме помощ, мамо. Всичко ще бъде наред.
Ще премине през това.
Както и ти.
Не знаех дали още ще си тук... след толкова дълго време.
Нуждаеше се от моята помощ
Здравей.
Моят меч е остър, сър. - Моето острие е метла, Даниел.
"Символични логически стратегии"... Защо човек бил учил тази глупост?
Защото ще ми помогне, когато кандидатствам в Юридическия факултет
Юридически факултет?
Баща ти не беше ли адвокат?
За последно като те видях, беше хлапе с доста развито въображение.
Какво се случи?
Знаеш какво се случи, Даниел.
Извинявай, че ми отне толкова време. - Дори не бях забелязал.
Кой е това? - Винаги ли си толкова отнесен?
Не позволявай на такава красавица да си тръгне.
Нека ти донеса възнаграждение.
Удовлетворени е от добре свършената работа.
Дай ми само една секунда. Имам няколко...
Тук.
Ето.
Няма проблем, наистина. - Настоявай.
Настоявам. Идваш от толкова далеч...
Просто ще си купя нови бои, мислейки за теб.
Ти си художничка? - И ти се занимаваш с изкуство, Люк.
От време на време се занимавам с фотография.
Да, аз...
Майка ми претърпя инцидент. - С моторна резачка?
Това беше грубо. Ще се оправи ли?
Не знам. Искам да кажа, тя е в болница.
Не, това е добре. Бъди уязвим.
Ще се оправи. Аз...
Просто разчиствах и се опитвах да мисля за нещо друго.
Днес ще ходя на откриването на едно място в "Грийнпоинт".
Ще има различни хора на изкуството, фотографи.
Благодаря.
Значи сега си фотограф, а?
Добре.
Идвам, нали?
Не мисля, че това е добра идея.
Обикновено в такива ситуация, изпитвам тревожност.
Това е защото не съм бил около теб, Люк.
Спри. Държиш се налудничаво, човече.
Мислиш, че няма да разбия бутилката във физиономията ти
Знаех си, че ще направиш това. Знаех си.
Може би трябваше да дойдеш подготвена.
Ще се справиш ли с нея? - Какво? Не.
Довери ми се. Ще се справиш.
Ти си луда. - Сега и луда ли ще ме наричаш?
С бутилка в ръката и ще ме обиждаш?
Здравей! - Какво?
О, Боже мой!
Извинявай. Току-що открих, че това е място е пълно с позьори.
Както и да е, Каси.
Тежка нощ?
Да. Извинявай. Мамка му.
Това място не струва.
Идваш ли?
Да. Да.
Всички истински творци, или са мъртви, или разорени,
дори вече не можеш да създаваш изкуство и да живееш в града.
Имам чувството, че търся одобрение от някакви призраци,
от хора разполагащи с пари и задници.
Знаеш ли какво е усещането да не знаеш кой си в действителност?
Виж.
Понякога дори не си спомням,
защо започнах да се занимавам с тези глупости.
Имам чувството, че прекалено късно съм се родила.
И тази ли е твоя?
Беше експеримент, очевидно, който не проработи.
Най-доброто нещо тук. - Какво искаш да кажеш? Да.
Много... много е добра. Всъщност много ми харесва.
Щом мислиш, че е толкова интересна, според теб кой е този човек?
Баща й. - Не знам.
Баща ми.
Това е хубаво. Усеща се тъгата.
По много красив начин.
Много мило от твоя страна.
Имам идея. Щом тази картина е толкова хубава,
най-вероятно трябва да се отърва от другите боклуци.
Не, недей...
Мамка му!
Извади фотоапарата. - Знаеш ли какво?
Мисля, че изглежда по-добре.
Искаш ли да опиташ?
Още! Още! Още!
Никога не съм правил нещо подобно. Не съм човек на изкуството.
Тя е най-готиния човек, който съм срещал.
Люк, ти живееш в душевен затвор.
Трябва да се освободиш и да живееш.
Харесвам те.
Уилям Блейк твърдеше, че неговите стихове са били издиктувани от архангел,
но в действителност... той просто е бил талантлив, точно като теб.
Поради тази причина ли си тук, да ми даваш кураж? Това ли е?
Аз съм тук, защото ти си тук. Аз съм част от теб.
Добре. Значи съм напълно луд. Това е забавно.
Не. Не луд, а буден!
Ричард.
Ричард
Ричард!
Ще е забавно да го изплашим. - И аз мисля така.
Какво по дяволите?
О, Господи!
Мамка му, не е готино, пич!
Какъв ти е проблемът?
Не е готино, пич!
Какво по дяволите, пич!
Това е...
Обзалагам се, че можеш да вземеш номера, на което и да е момиче на това парти.
Добре, човече.
Тя е умна, романтична.
Замисли се за филмово изкуство, "Кутията на Пандора"
Здравей.
Може да прозвучи странно, но ми напомняш на Луис Брукс.
Какво?
Луис Брукс, тя е филмова звезда от нямото кино.
Участва в "Кутията на Пандора".
Да, немска класика, относно жена, чиято сексуалност
носи разруха в нейния живот и всички, които я обичат?
Да, точно тази. - Тази.
Да, тази... - Да.
Значи, учиш филмово изкуство?
Гледам филми. Уча психология.
Добре... тогава, кажи ми какво мисля.
Това, че приличам на Луис Брукс.
Позна. Перфектно се справи.
Сигурно си отличничката на випуска.
Имаш ли нещо против да...?
Така ще е по-добре.
Ето.
Това е номерът ми.
Изпрати ми тази снимка. - Добре.
Аз съм Люк. - Софи.
Софи. - Софи.
Това не е хубаво. Не обичам да пия толкова много наведнъж.
Не, майната му. Да го направим, ето така.
Два шота за теб и два за мен.
Нали знаеш, че не мога да ги докосна.
Четири шота за теб. - За Софи!
Колега! Хей, Софи!
Мамка му!
Прецаках нещата.
Не.
Не, не, не, не.
Справи се чудесно.
Люк?
"Пусни го или ме убий, мамо"
Как е водата?
Не знам.
Направил си някой доста добри неща. - Да.
Опитвам се да създам връзка с хората.
Сещаш се... съпричастност, предполагам.
Каквото кажеш.
Какво правим?
Влизане с взлом.
Шибаняците, наистина трябва да сменят ключалките.
Работих тук за три седмици преди година.
"Където бродят дивите неща"... Винаги съм искала да бъда диво нещо.
Харесваш тази книга?
"През нощта Макс носеше своят костюм на вълк и направи различни пакости..."
"Майка му каза, че е диво нещо."
Винаги съм искала да направя това, защото бяха толкова строги
относно това да прескачаме седалките. - Сега се завърти.
Всичките ще ги прескоча.
"Начините на виждането"...
Тази книга много ме впечатли, когато реших да се занимавам с изкуство.
"Начините на виждането,", мен също. Всъщност е една от любимите ми книги.
Вярвам, че беше... - "Да си гол е естествено."
"Да си гол е естествено."
"Да си разголен, е да бъдеш видян гол от останалите
"но не е и да разпознаят самият теб."
Добре, супер мозък.
О, да, "Библията"? Лесно е. Хайде.
Любимата ми. - Знам я, като дланта на ръката ми.
Изход 20. - Изход 20.
"Тогава Бог изговори следните слова." - "Тогава Бог изговори следните слова."
"Аз съм Господ, твоят Бог, Който те изведох от египетска земя
"от дома на робите."
"Имало едно време мъж от Нантакет, чиито член бил толкова дълъг, че можел сам да го смуче"
"И не трябва да коленичиш пред тях или да ги боготвориш, за теб аз съм твоят Бог.
"И не трябва да имаш други богове, освен Мен!"
Амин.
Чудесно. - Да. Това не е много разпространена версия.
Да вървим, малко на свеж въздух.
Толкова си забавен. - Защо?
Не знам.
Изглежда, че винаги имаш някаква шега в запас,
която се върти в главата ти, само за теб.
Хей, аз...
Има нещо върху, което работя.
Бих искал да ти го покажа.
Правя доста снимки.
Тази ми харесва.
Мамка му.
Тези са страхотни.
Ти си моето вдъхновение за този проект.
Наистина ли?
Реших, че е заслужаваш да бъдеш увековечен.
Ние! Ние заслужаваме.
О, така ли? Мислиш, че го заслужавам?
Свали си тениската, моля.
Какво е това нещо, зад мен?
Какво трябва да е?
Нещо като... твоя сянка.
Твоето скрито аз.
Сякаш... видях нещо, изпълнено с опасности, мистерия.
Добре...
И можеш да го видиш визуално, или...?
Може би аз съм лудата.
Еми...
да си луд невинаги е лошо нещо.
Така добре ли е? - Да.
Помогнете ми!
Помогнете ми! Помогнете ми!
Точно на време. - Какво?
Поръчал си пица? - Не.
Доведох приятелка.
Здравей. - Здравей.
Добре дошли, дами.
Ако хвърлим съквартиранта ти от моста тези двете ще са само за нас.
Макайла, запознай се с невероятно талантливия Люк Найтингейл.
Голям перверзник е.
Може да направим нещо забавно? Кълна се, ако изпия още едно...
Писахме си. - ...ще умра.
Това ли са твоите приятели.
Хора? - Това ли правят приятелите?
Това е уникално.
Много еротично.
Побързай, кучко. - Да.
Апокалиптичен секс, нали хора?
Трябва да се възползваме, докато можем. След това ще изчезнем
от ядрена война, пандемия или цунами.
Толкова ми е писнало от този малък мъпет.
Ако се чукахме толкова, колкото генерацията "бумърите", трябва да се задействаме сега.
Честно, предпочитам да умра от грип, отколкото да те изчукам.
Макайла не мисли така.
Някак си ми напомня на тези.
Мислех си, че ще е забавно.
Хора, имам чудесна идея.
Парните тунели, намиращи се на километри под кампуса.
Да!
Виж това.
Това място има пет звезди в "Yelp".
Да, дали ще е възможно да намерим свободна маса?
Джакузито е в тази посока.
Някога имал ли си усещането, че криеш истинското си аз?
Какво?
Какво имаш предвид? - Не знам.
Все едно трябва да създадеш нова самоличност, за да прикриеш кой си в действителност.
Да, предполагам.
Имам чувството, че... - Просто я целуни, Люк.
имам глас в главата, който ми казва, какво да правя, но невинаги го правя.
Имам усещането, че има нещо непокорно в теб, като животно.
Харесвам я.
Какво имаш предвид? Защо би казала това... животно?
Какво правиш?
Това да не е заради Каси?
Не си женен, човече. Просто я целуни.
Тук ли си?
Да. Извинявай.
Съжалявам. - Добре ли си?
Да... Просто... ми е малко замаяно.
Просто... може ли да ми дадеш една секунда?
Ако няма да го направиш, нека да поема контрола.
Не е изневяра, ако съм аз.
Добре, правим го.
Усмихни се за камерата.
Ти се усмихни.
Ела тук.
Мамка му. Върни ми...
Спри.
Точно така, скъпи.
Спри!
Не. Спри! Искам тялото си обратно!
Моля те, искам го обратно. Върни ми тялото.
Добре изглеждаш на тази снимка.
Искам тялото си обратно.
Върни ми го!
Приключихме ли тук?
Този шибаняк. - Много е топло.
Майната ти, човече!
Шибан глупак.
Спри, Люк! Спри!
Какво по дяволите не е наред с теб?
Ясно...
Добре, добре.
Ще ме изритат от университета, заради теб.
Тогава значи съм те освободил.
Както ти обещах.
Добре, ще броя... Ще броя до три.
Ще затворя очи и ще броя до три.
Когато приключа, теб няма да те има.
Добре. - Добре.
Едно.
Две.
Три.
Аз те създадох. И аз мога да те накарам да изчезнеш
Тогава може да си отрежеш и собствената глава.
Добре. Влизай.
Влизай.
Влизай!
Не можеш да ме сложиш обратно в тази кутия. - Влизай!
Прекалено луд си!
'Не можеш да сложиш похлупак на твоите илюзии.'
Шибан задник.
'Това място не се е променило много.'
Даже ме настаниха в същата стая.
Мислиш ли, че скоро ще можеш да се прибереш вкъщи?
Не знам.
Този път не зависи от мен.
Кога започна всичко това?
Кога започнах да губя разсъдъка си?
Знаеш какво имам предвид.
Двайсет.
Опитах се да подпаля колежанската радио станция,
защото си мислех, че диджея ми се подиграва.
Изпратиха ме вкъщи за един семестър мислеха, че това ще е по-добро място за мен.
Какво е усещането?
Все едно да си прикрепен към електрически контакт.
Беше ужасно и страхотно едновременно и...
и изведнъж стана само ужасяващо.
Това е защото не го правеше както трябва.
Нали знаеш, че не е нужно да криеш нищо от мен?
Не. Можеш да говориш с мен.
Знаеше ли, че това ще стане и с мен?
Не. Не... - Защо не ми каза?
Не. Не... не знаех... Не знаех...
Надявах се, това, което се случи тогава,
да е било плод на това, че си бил ядосан,
и че е било реакция на това, че баща ти си тръгна. Какво се случва?
Добре съм. - Какво се случва сега?
Люк, време е да кажеш чао на мама.
Не знам какво не е наред. Искам да ти помогна.
Люк! - Искам да ти помогна. Синът ми се нужда от помощ.
Не. Добре съм, добре съм. - Има нужда от помощ. Има нужда от помощ.
Какво? Какво? Не, Люк! Не! Трябва ти помощ!
Трябваше да те убием, когато имахме възможност.
Мога да го усетя, нещо не е наред. Не си в безопасност!
Нещо не е наред! Пуснете ме! Пуснете ме!
Люк! Люк!
Не мога да продължавам... не мога да продължавам с това.
Ако продължават така нещата, не знам какво бих направил.
Софи!
Страхувам се от това, което мога да направя.
Не се доближавай. - Софи!
Дори не трябва да си в този кампус.
Цялата тази врява за какво? - Дойдох само, за да се извиня.
Искаш ли да видиш какво наистина искам да направя с нея?
Не искам да те слушам...
Не си с всичкия си.
Мамка му!
Не, чакай. Не, виж, Софи. Виж, не бях аз.
Казах ти да не ме пипаш.
Мамка му!
Ще предупредя всички за теб, шибано чудовище.
"Помогнете ми, докторе, аз... аз съм толкова объркан!"
Затваряй си устата!
Това не прозвуча като теб.
Не, защото това не съм аз! Разбираш ли? Или може би съм аз.
Ти не си дете, Люк.
Трябва да поемеш отговорност, за това, което си направил.
Даниел е просто част от твоето съзнание.
Това не съм аз.
Когато заспя, мисля, че той... поема контрол над тялото ми, разбирате ли?
Кара ме да правя неща, които не искам.
Искам това да спре.
Говори с мен, Люк! Наранил си някой.
Какво си направил?
Опитах се да убия майка ми.
Когато бях дете.
Заради Даниел?
Боже, точно като нея съм. - Не... не Люк не си.
Ти си нещо много по-интересно.
Можете ли да ми помогнете?
Искам просто да изчезне.
Какво по дяволите?
Медитацията може да ти помогне... - Ти ли го направи?
която е резултат от химични реакции в мозъка ти, не преценка на характера.
Остави ме намира!
Какво?
Просто искам да се махне.
Не го прави, Люк.
Ще увреди мозъка ти.
Можеш да кажеш чао на фотографията и момичето.
Не го прави.
Мамка му!
Трябваше да видиш изражението на лицето ти.
Влизай! Влизай!
Влизай! Влизай! Влизай! Влизай!
БРУКЛИНСКИ ГАНГСТЕР БЕШЕ УБИТ ПРИ ПРЕСТРЕЛКА С ПОЛИЦИЯТА
Голямо представление беше, нали?
Цялата тази кръв.
Кой е?
Вие ли сте Пърси Тигпен, бащата на Джон?
От къде намери този адрес?
Трябва ми Вашата помощ.
По това време! - Моля Ви. Моля Ви...
Как по дяволите се очаква да ти помогна?
Вижте, извинявам се, че Ви притеснявам, аз...
Бях там, когато Вашият син, знаете...
Видял си го?
Да. След като полицията дойде.
Но го видях.
Трудно е да продължиш напред след нещо подобно.
Да, аз...
Просто... мисля, че аз и Джон си приличаме.
Приличате? Как?
Как разбрахте, че нещо не е наред с него?
Кога разбрахте... кога го осъзнахте?
Опитахме се да му помогнем, да го излекуваме с лекарства.
Имаше подобрение за известно време, но не за дълго.
Рисуването го успокояваше.
Това е нещо, което го правеше щастлив.
Рисуване? Дали...
Запазили ли сте рисунките му? Мога ли да ги погледна?
Има една на хладилника.
Джон имаше ли приятел, приятел, който само той може да види?
Имаш предвид въображаем приятел?
Когато беше дете, предполагам.
А когато беше по-голям? Чувал ли е гласове или нещо подобно?
Защо не седнеш? Ще ти донеса чаша вода.
Трябва да ми кажете всичко, разбирате ли?
Трябва да спра това да не се случи и на мен.
Моля те, просто седни.
Мога да ти покажа още от неговите рисунки.
Искаш ли? - Да, искам.
Ето ги.
Можеш ли да ми кажеш името си?
Люк.
Люк, какво се страхуваш, че може да направи?
Нали знаеш, че в момента разговаря с полицията.
Покажете ми ръцете си.
Другата ръка, покажете я. - Всичко е наред, наред е.
Можем да ти помогнем с всичко, от което се нуждае.
Каквото ти трябва. Чакай, изчакай една минута. Изчакай.
Това е Даниел.
Това е Даниел и той е бил с Джон, докато накрая не е загинал.
Можем да ти помогнем. - Сега той е с мен, разбирате ли?
Чакай!
Липсваше ми.
Добре ли си? - Трябва да седна.
Това е нещото, което си видяла. - Какво?
Това си видяла, когато ме нарисува, нали?
За какво говориш? Това е просто рисунка.
Не. Това е рисунка на...
Преди дванайсет години, детето нарисувало това
това дете, Джон Тигпен, той е убил няколко души, Каси.
Същото нещо, което се случва с него, сега се случва с мен.
Люк... - И аз...
И ме е страх, че мога да направя същото нещо.
Разбираш ли какво ти казвам? - Не.
Мислиш, че ще убиеш някой заради рисунката?
Когато ме нарисува видя сянката, нали?
Как изглеждаше той?
Нямаше той.
Сянката беше метафора за това, което видях да се крие в теб.
Не, неговото име е Даниел.
Обичай ме! - Какво? Моля те спри?
Каквото и да правиш, тези откачени неща, моля те спри.
Просто говори с мен.
Нещата, които ще направя с нея, щом се предадеш.
Люк. - Видя го, Каси!
Видя го. Виж! Видя го!
Погледни тук, тук, тук. Точно тук е.
Това е той. - Люк, спри, спри. Не!
Видя го. Той е точно там.
Видях твоята тъмна страна и това е нормално.
Това е нещо, което всички имаме вътре в нас... - Не отново!
Не е така, Каси.
Махай се. - Той е точно там!
Нарисува го, когато го видя. - Върви, върви! Не. Не.
Той ще те убие, Каси! - Махай се!
Той ще те убие, Каси.
Не знам какво ще направи. Не мога да заспя.
Той ще поеме контрол.
Трябва ми твоята помощ, моля те.
Моля те.
Защо не дойда направо в апартамента на майка ти?
Ще съжаляваш за това, Люк.
Тези хапчета не действат
Ако трябва да съм честен, опитвам се да не разчитам изцяло на западната медицина.
Има други подходи.
Съзнанието е отражение на околния свят.
Това е бил твоя свят, когато всичко е започнало.
Искам да разбера Даниел какво има да каже.
Мислиш ли, че е истински?
Той е реална част от съзнанието ти, но не е нужно да бъде.
Ще предизвикам състояние на хипноза и у двама ни.
Тибетската купа за песни, която да прочисти съзнанието.
Камата е достатъчно силна, за да прониже всяка илюзия,
да унищожи нашите демони или както ги наричат в наши дни, нашите травми.
Мислиш ли, че ще проработи?
Трябва да се свържем с илюзията, по нейните условия.
Даниел тук ли е?
Разбира се. Той винаги е тук.
Какво казва?
Казва, "Майната ви." Казва...
Казва някой доста гадни неща.
Легни.
Затвори очи и проникни в този звук.
Страх и самота...
са едни от най-силните емоции, които изпитват хората.
Тези чувства могат да се разраснат в нас
докато не поемат контрол върху всяка мисъл.
Съзнанието ще направи всичко,
за да избегне конфронтация колко може да си самотен във вселената.
Люк... чуваш ли ме?
В далечината.
Следвай звука... от моя глас.
Даниел, чуваш ли ме?
Даниел, говори с мен.
Даниел?
Даниел... говори с мен.
Относно какво?
Точно както каза. Той е слаб.
Самотен.
И е едно нищо без мен.
Какво си ти?
Просто пътешественик...
търсещ дом.
Това ще е много болезнено. За теб.
О, Боже мой.
Мамка му! О, Боже мой!
Мамка му!
О, Боже мой!
Стой. Стой настрана.
Знаеш ли...
колкото повече казваш на някой да не прави нещо...
накрая те просто го правят.
Всичко е наред. Сега се чувствам по-добре.
Аз съм бездната.
Влизай вътре. Влизай.
Влизай! Влизай! Влизай! Влизай!
Влизай.
Прогледнах.
Вашият замък, господине.
Не!
Чакай! Чакай!
Трябва да съм сигурна, че си напълно спокоен, преди да те пусна.
Знам.
Не се контролирах преди, но сега съм много по-добре.
Чудесно. - Знаеш как е.
Когато се ядосаш толкова много, просто не можеш да се контролираш
Знаеш ли наистина харесвам това.
Хората обикновено не ме виждат по този начин. Не и по този начин.
Люк.
Знам, че се чувстваш самотен и не можеш да се отървеш от твоите сенки, но...
Не мисля, че трябва да се отървем от тях.
Мисля, че трябва да ги оставим да ни контролират.
Да изчезнем заедно, какво ще кажеш?
Да.
Какво имаш предвид?
Не знам, може да ограбим банка
да обиколим света, да започнем революция.
Спомняш ли си, когато ме нарисува?
Искаше да докоснеш тази тъмнина, нали?
Не разбираш.
Видях истинския Люк.
Искам тази сянка да се разкара.
Добре.
Бях... Досега бях мил към теб.
Показах ти... чувствителност.
Майната му на тази пародия.
Толкова ми е писнало от това лице.
О, Боже мой...
Люк.
Каси.
Имал съм купища различни лица.
Каси?
Не!
Добре...
Да!
Не!
Джон Тигпен?
Ти си Джон Тигпен, нали?
Как да изляза от тук?
Върни се тук!
Къде е Люк?
Знам, че си там.
Какво има там?
Бездната.
И какво ще ни причинят?
Люк!
Знам, че си там.
Люк!
Ти си шибан паразит!
От векове помагам на хората. Решавам техните проблеми.
Давам им проникновение!
И нито един от тях не го заслужава. Ти си паразитът, Люк.
Ако мен ме няма и теб няма да те има.
Не си достатъчно силен.
Люк.
Люк!
Превод и субтитри: Danskrastev