"ОПАСНИ ЛЪЖИ"
- Отново закъсняваш, Чарли. - Извинявай, Дуайт. Беше алармата.
За последен път. Кейти!
Ако искаш да си помощник-келнер, трябва да си тук навреме. Чуваш ли?
Заповядай.
Хей?
Спящата красавица.
Извинете.
Всичко е наред.
Тежък ден?
Да.
Какво учиш?
Нищо. Просто съвременна социологическа теория и емпиричен корпоративен анализ.
Звучи забавно.
Когато се стигне до корпоративен емпиричен анализ,
шегите просто се пишат сами.
Така си мислиш.
Желаеш ли още нещо?
Адам.
Скъпи.
- Не. - Почивката ми приключи.
- Не. - Да.
- Не. - Хайде.
- Не! - Дуайт ще дойде да ме търси.
- Трябва да спреш да работиш нощем. - Знам.
Това е всичко, което предлагат.
Трябва да държим главите си над водата, докато не завършиш.
Не е точно това, което имах предвид когато се оженихме.
Планирахме бъдещето. Нали?
Просто трябва да преминем през това.
След като завършиш, ще си намериш страхотна работа.
Аз ще се върна в професионалното училище.
И мога да те подкрепя по начина, по който заслужаваш.
Ти си по-добър.
Как получих толкова късмет?
Обичам те.
И аз те обичам.
Добре, да вървим. Дуайт ще припадне.
- Добре. - Излизай.
Тръгвам.
Хайде.
- Къде е останалото? - Няма повече пари.
- Дадох ви всички пари. - Дай ми проклетите пари!
Млъкни, по дяволите!
Млъкни или сте мъртви, хора!
- Не се забърквайте с мен! - Нямам нищо друго!
Ще ти запуша задника, старче! Не се занасяй с мен!
- Не стреляй по никого. - Тя ще е следващата!
- Моля ви, нямаме нужда от проблеми. - Искате ли да го направя?
Ще го направя веднага! Ще направя всичко. Точно сега!
- Никой не трябва да е наранен. - Тогава ми дай парите, човек!
Не е нужно да нараняваш никого. Вземи парите.
- Ей, казах ти. Млъкни! - Няма повече пари!
Млъкни!
Приключих с теб, чуваш ли ме?
- Приключих с двама ви! - Умолявам те!
- По-добре се моли, старче! - Дайте му всички пари!
Ще го направя веднага! Чувате ли ме? Не се забърквай с мен, старче.
Клиент е наричен герой
след предотвратяване на грабеж във "Вечерна усмивка"
в Южно Чикаго в събота вечер.
Докато добрият самарянин е невредим,
помощник-келнерът Чарлз Стърли е бил застрелян и починал на място.
Реймънд Гаскин е обвинен и е задържан в "Чикаго Мемориал",
където се възстановява от рани, получени в битката.
"Вечерна усмивка" остава затворен.
От другите новини, виновните за диамантения обир, случил се...
ЧЕТИРИ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Добро утро, Ленард.
Няма нови съобщения.
Благодаря, Кейти.
Баща ми засадил това дърво в деня, когато съм се родил,
преди осемдесет и осем години.
Красиво е.
Когато бях момче,
хората казваха, че майка ми има талант за отглеждане на растения.
Нашата градина беше съвършено място за шоу.
Виж я сега.
Наех човек веднъж, за да я почисти.
Това беше преди няколко години.
Приятен младеж.
Итън, мисля.
Какво му се случи?
Не знам.
Той работи няколко седмици и след това спря да идва.
Никога повече не го видях.
Чуй ме!
- Звуча, като някакъв глупав старец. - Не!
Днес е нашата годишнина.
- Какво? - Да. Преди четири месеца,
агенцията те изпрати до вратата ми,
моята нова гледачка, компания и приятелка.
И приятел.
Хайде.
Време е да вземеш лекарствата си.
Насрочиха последния кръг за интервюта след няколко седмици.
Няколко седмици?
Това е голяма компания. Има да се прескочат много обръчи.
На такава работа, знаеш, че имат свой собствен начин на поведение.
- Наистина не мога да ги притисна. - Не, знам, аз просто...
В момента съм малко стресирана.
Днес имаше още едно обаждане от хората за студентския заем.
Боже, те никога не се отказват.
Спря да ходиш на уроци и трябва да започнем да изплащаме заемите.
В противен случай, ще ни дадат на агенция по събиранията.
- Знам, да, утре ще се обадя. - Страхотно. Можеш да се обадиш
също и на хората за кредитната карта.
И на представителя за нашата здравна застраховка.
Добре, Кейти, разбирам. Ще измисля нещо, ясно?
Не се притеснявай.
Ще започна с чиниите.
- Кейти. - Не ми казвай да не се притеснявам.
Съжалявам.
Имаме сериозни проблеми, Адам.
- Трябва да изкараме пари по-скоро. - Ще намеря нещо.
Казваш това от месеци.
Не ни помага получаването на работа с минимална заплата.
Затова напуснах училище, за да намеря нещо, достатъчно заплатено.
Ще можем да изплащаме дълга си. Трябва ми малко повече време.
Нямаме повече време, Адам.
- Нека ти помогна. - Не, всичко е наред.
Справям се, Адам. Адам!
Ще го почистя.
Защо никога не ме слушаш?
Защо влезе там?
Умолявах те, Адам.
Можеше да те убие.
Можех да те загубя. Представяш ли си как бих се почувствала?
Никога...
да не те докосна отново, да не чуя гласа ти.
Нищо вече не е наред.
Мила, минаха четири месеца.
Не.
Не, съжалявам. Това е... Не.
Къде отиваш?
Навън.
Кой е там?
Ленард.
О, това си ти.
Кейти.
- Какво правиш тук навън? - Мислех, че си заспал.
Просто дойдох тук да помисля.
Какво правиш с това?
Мислех, че чувам стъпки в къщата отново.
- Отново? - Чувам как вървят
и когато сляза, винаги ги няма.
В къщата няма никой.
Дай насам.
Добре ли си?
Защо не ми каза, че имате проблеми с парите?
О, това не е твой проблем.
- Колко ти трябват? - Ленард, не.
Приятели сме, нали?
Такива сме.
Тогава нека ти помогна.
- Имам малко заделени пари. - Никога не бих приела.
Първите стъпки на млада двойка.
Светът е достатъчно сложен. Не бива да се притеснявате за пари.
Това е част от брака.
Да си влюбен,
да имаш семейство един ден, да остареете заедно.
Това са прекрасни неща.
Неща, които исках, когато бях млад.
Би било хубаво да си мисля, че по някакъв малък начин
съм направил нещата различни за някого.
Може би за теб и твоя младеж.
Той се нуждае от работа.
Ще кажа на Ленард, че си тук.
Всичко ще бъде наред.
Просто говори с него.
Добре.
Лоразепам, пет милиграма.
Да.
Мога да го взема след пет вероятно...
Местните магнати, които го построиха...
Благодаря. Чао.
...за да могат семействата им да се махнат от миризмата на кочина.
Но децата им пораснаха и...
- Здрасти, как си? - Здрасти.
Съжалявам, че Ви притеснявам. Казвам се Мики Хейдън.
Агент по недвижими имоти.
Повярвайте ми, знам как ще прозвучи това,
но имам нов клиент, който се премести в града по работа.
Той има голямо семейство, няколко кучета, всичко възможно.
Прелестно е. Както и да е, той търси само подходящ дом.
Вчера той е шофирал през квартала тук,
хвърлил един поглед на тази невероятна къща...
Тази къща не се продава.
Вие ли сте собственичката?
Не, но повярвайте ми, губите си времето.
Той живее тук цял живот.
Няма да отиде никъде.
Клиентът ми е сериозно мотивиран.
Да, не знам какво да Ви кажа.
Съжалявам.
Но късмет.
Почакайте. Вижте...
бихте ли ми направили услуга, г-жо...
Кейти.
Ако по някаква луда случайност, той промени решението си,
можеш ли да го накараш да ми се обади?
Това няма да стане, но добре.
Оценявам това, благодаря.
Да.
Приятен ден.
И на теб.
- Искат да направят оферта? - Така звучеше.
Дори не ги интересува как изглежда дворът?
Сигурна съм, че ще изглежда по-добре след като утре започнеш работа.
Мястото трябва да струва цяло състояние.
Трябва да е хубаво.
Ленард?
Ето къде си. Нося ти закуска.
- Благодаря ти, Кейти. - Разбира се.
Моите родители го използваха.
Прекрасно е.
Поседни за момент с мен.
Разбира се.
Заключи ли задната врата?
- Да. - Добре.
Кога ще живея като привилегированите и ще видя как е от другата страна?
Ще дойде време.
Ами този Буик?
Изглежда, че е бил паркиран там преди време.
- Ленард изобщо кара ли го? - Не, не откакто го познавам.
Не мисля, че го е карал с години.
Четох онлайн
за медицинско училище със страхотна програма в детската хирургия.
Бих могъл да ти изпратя линка.
Обичам те.
И аз те обичам.
- Господин Калвърн. - Здравей, Кейти, как си днес?
Добре съм, благодаря. Не Ви очаквахме.
Времето подходящо ли е?
Разбира се, че да. Влезте.
Ленард, г-н Калвърн от агенцията е тук.
Добро утро, г-н Уелсли.
Г-н Калвърн, приятно е да Ви видя отново. Идвате на проверка?
Не.
Ни най-малко. Случи се да бъда в квартала
и си помислих да вляза и да ви поздравя.
Мислех, че може да си поговорим.
Да. Ще приготвям обяда. Обади се, ако имаш нужда от нещо.
- Благодаря ти, Кейти. - Да.
- Елате насам. - Чудесно.
Това е любимата ми стая.
- Какво има за обяд? - Адам!
- Нервна ли си в голямата страшна къща? - Не може да си тук.
Има човек от агенцията, който ни навести.
Вършиш страхотна работа.
Да, ще види съпруга ми да работи тук. Това няма ли да изглежда малко забавно?
Искаш да кажеш, че може би сме... направили бъркотия наоколо?
Не знам... Спри.
- Хайде. - Добре.
Но съм гладен.
- И така, как е всичко? - Обичам те.
Това е въпрос, който хората задават през цялото време
на хора на моята възраст.
Г-н Уелсли изглежда в добро състояние.
Вие двамата сте се сближили много.
Да, той е интересен човек. Харесва ми да говоря с него.
Наела си градинар?
На непълно работно време, да. Това беше идея на Ленард.
Добре. Ще се видим скоро, Кейти.
Да.
Не мога да кажа, че особено ме е грижа за нашия г-н Калвърн.
- Защо не? - Той продължаваше да задава въпроси,
сякаш се опитваше да ме препъне, за да направи да изглеждаш лоша.
Той просто се уверява, че се грижа за теб. Това е всичко.
Не се притеснявай. Казах му, че не мога да се справям без теб.
Говорейки за това...
Благодаря ти.
Адам?
Виж.
Получила си повишение?
Не.
Какво?
Казах нещо на Ленард...
за нас.
Какво имаш предвид?
Казах му, че сме разорени.
Боже, Кейти.
- Това е малко лично, не мислиш ли? - Бях разстроена.
Държеше се като идиот и трябваше да говоря с някого.
- Кога съм бил идиот? - Това не е най-важното.
Ленард искаше да помогне, затова предложи да ни даде пари.
И ти си казала "да"?
Не, вместо това го помолих да ти даде работа.
Може би този чек е за двама ни. Вероятно е добавил извънредна нула.
Твърде много е.
Какво правиш?
Звъня му. Не можем да го приемем. Трябва да ни напише друг чек.
Докато потеглим обратно към къщата и той напише друг чек,
банката ще затвори в това време.
Ако не платим тези сметки днес, Кейти, те ще ритат по нашата врата.
Той не отговаря.
Добре, виж,
защо не...
депозираме чека...
- Не можем да вземем тези пари. - Само за тази вечер.
Плати сметките. Говори с Ленард сутринта.
Може да му напишеш чек с разликата.
Една вечер е, Кейти.
Каква е работата на Ленард?
Какво прави в толкова голяма къща сам със себе си?
Родителите му са починали...
преди тридесет години.
Той е единствено дете. Неженен.
Няма друго семейство?
Не.
Сигурно е трудно...
да бъдеш сам по този начин.
Да.
Той е толкова добър човек.
Да.
- Обичам те. - И аз те обичам.
Ленард?
Съжалявам.
Какво е правел тук на тавана?
Обичаше да идва понякога тук.
Слушайки стари записи.
Какво ли е държал заключено тук?
Адам.
Не трябва.
Само ще погледна.
Кейти.
Ела тук.
Коя е тя?
Не знам.
Всички тези писма.
Не каза ли, че Ленард никога не се е женил?
Не трябва да правим това.
Добре.
Да тръгваме.
Трябва да се обадим на 911.
Боже!
Какво?
Това са много пари.
Не каза ли, че е живял сам тук много години?
Хората стават малко ексцентрични.
Да започнем, като заделяме малко по малко,
и преди да се усетиш...
Той няма семейство.
Ще свършат в някое полицейско шкафче.
Правителството ще ги вземе.
Защо трябва да оставяме да ги застигне системата?
Когато можем да получим някаква истинска полза.
Сама каза колко се грижеше за теб. Искаше да ти помогне.
Той го направи.
Там имаш начина.
Начинът той да ти помогне.
Да ни помогне.
Ще трябва да внимаваме.
Да, ще внимаваме.
Адам.
- Да. - Обещай ми.
Обещавам.
Колко време работихте за господин Уелсли?
Около четири месеца и половина.
А Вие живеехте ли тук?
Ленард оставаше тук сам през нощта.Така искаше.
Той все още можеше да се движи добре.
Кога за последен път го видяхте?
Вчера следобед.
Тръгнахме малко рано, за да отидем до банката...
Около 16:30.
И вие ли сте работили тук, г-н Кетнър?
Само няколко седмици. Вършех градинарската работа.
Ние сме женени.
Забелязах това.
Да.
Как се справяше г-н Уелсли? Имаше ли здравословни проблеми?
Не. Той беше добре. Имам предвид...
той бе на 88, взимаше много лекарства, но...
но не би се оплакал от това, така или иначе.
Той не беше такъв.
Ще трябва да получа информация за контакт с неговите близки.
Той няма семейство.
Не?
Не.
Съжалявам за загубата Ви.
Ако имате въпроси...
просто ми се обадете.
Веднъж Ленард ми каза, че иска да бъде кремиран.
Искаше пепелта му да се разпръсне в градината.
Ще се свържа с Вас.
Добре.
Благодаря Ви.
Къде отиваш?
Трябва да говоря с г-н Калвърн, за да върне името ми в списъка.
Какъв списък?
На агенцията.
За друга позиция.
Защо?
Защото точно това трябва да направя,
сега, когато нямам работа.
Ако не чуеш отговор за онази работа,
може би трябва да започнеш да търсиш отново.
Добре. Ще го направя.
- Ще се видим по-късно. - Добре.
Кейти, много съжалявам. Двамата бяхте толкова близки.
Не мога да си представя какъв шок е било.
Ако има нещо, което мога да направя...
Бих искала да получа друго назначение възможно най-скоро.
- Добре, да поговорим в кабинета ми. - Добре.
Непознат номер
Здравейте?
Говорете.
Здравейте, да.
Съгласен съм. Мисля, че интервюто мина много...
Разбирам.
Да, не, напълно разбирам.
Благодаря за обаждането.
Да, и на Вас.
Кейти, предполагах, че знаеш. Не мога да те върна на работа,
докато не приключи полицейското разследване.
Разследване?
Когато клиент почине под надзора на служител,
ние си сътрудничим с властите, за да бъде сигурно, че е имало...
Знаеш как би изглеждало пред потенциален клиент
че е имало и най-малкия намек за...
Чакай, мислиш, че съм направила нещо на Ленард?
Боже, не. Разбира се, че не.
Не. Това е...
Съжалявам, Кейти. Това е фирмената политика.
Не мога да направя нищо, докато разследването не приключи официално.
Колко време ще отнеме?
Да, аз...
Иска ми се да знаех.
Ехо?
Хей.
Какво си мислеше?
Не може просто така да влезеш, сякаш ние все още принадлежим тук.
Извини ме. Кървя в момента. Какво искаш от мен?
Казахме, че ще внимаваме, Адам!
Помолих те и ти ми обеща.
- Обеща. - Добре. Добре!
Виж, аз...
Съжалявам.
Ако не бях тук, мисля че тези пари щяха да изчезнат.
Как може някой да знае за парите?
- Те са на Ленард. Той ги е скрил. - Защо иначе ще са тук, Кейти?
Не видя ли кои са?
Не, изскочиха зад мен.
Не са разбрали, че си тук.
Иначе нямаше да влязат така.
Чух как стъклото се чупи. Затова слязох долу.
Задната врата вече беше отворена.
И не си помислил, че това може би е лош знак,
че трябва да избягаш?
Не, нямах време да мисля.
Следващото нещо, което знам е, че ме събуди звънящия телефон.
Как можa да направиш това, Адам? Изобщо не трябваше да се случва.
Изобщо не трябваше да си тук.
- Не в това е смисълът! - Тогава какъв е смисълът?
- Почти сто бона! В това е смисълът. - Винаги се опитваш да оправдаеш...
Преброил си ги?
Бях преброил до 92 000, но имаше повече.
Тогава тя ми се обади, за да каже колко съжалява,
че комисията по наемане е решила да тръгне по друг път.
Каквото и да означава това, по дяволите.
Дори не знам...
Всички те са такива задници.
Просто ми е зле, че съм беден.
Кой е бил, Адам?
Кой е влязъл тук?
Може би някой, който е вършил някаква работа по къщата?
- По някое време преди да започнеш. - Ленард говореше за нает градинар,
но това е било преди няколко години.
Който и да е бил, не мисля, че това е съвпадение.
Сигурно са знаели, че Ленард е починал.
Решили са, че къщата ще бъде празна.
Да.
Но може би си права.
Може би не са знаели за парите.
Вероятно просто са искали да влязат и излязат.
Взели са каквото могат да измъкнат.
Какво, ако се върнат?
Добре, насам.
Ето.
Просто звъннете, когато сте готови.
Благодаря.
Скъпа.
Вечерята е от мен.
Добре.
Добро утро.
Тъкмо ти правех кафе.
Г-жо Франклин, детектив Чеслър е. Разговаряхме в дома на г-н Уелсли.
Бихте ли ми се обадили когато получите това съобщение?
Имате номера. Благодаря.
Съжалявам, че Ви накарах да чакате. Благодаря, че дойдохте.
Детектив, има ли някакъв проблем?
Защо не говорим тук?
Г-н Уелсли споменавал ли е някога завещание?
Не.
И няма семейство?
Беше сам.
Нещо като
богат старец, сам, без наследници. Просто трябва да минем през всичко.
Съжалявам, детектив.
Аз не...
За какво става въпрос?
Вие споменахте, че г-н Уелсли е поискал да бъде кремиран.
Предполагам, че Вие искате да уважите молбата му.
Да.
Да, ще го направим.
Без семейство и завещание,
въпросът е кой ще поеме разходите.
Ще се погрижим за Ленард.
Добре. Документите са тук.
Какво е това?
Любимият му чай.
Благодаря.
За Ленард.
Трябва да върнем парите обратно.
Не го чувствам редно.
Нека просто бъдем тук.
За Ленард.
Трябва да кажем нещо.
"И той ще бъде като дърво,
посадено край речните потоци.
Това ражда плод в неговия сезон
и всичко, което прави ще просперира."
Извинете. Коя сте вие?
Извинете ме, г-жо Франклин. Казвам се Джулия Байрън-Ким.
Аз съм адвокат на г-н Уелсли.
Г-жо Байрън-Ким,
Ленард никога не е казвал нищо за адвокат.
Моля те, наричай ме Джулия. И не съм изненадана.
Какво имаш предвид?
Първото, което чух от г-н Уелсли беше само преди няколко седмици.
Той ми се обади, искаше да напиша завещанието му,
и ме помоли да дойда в къщата.
- Никога не съм те виждала тук. - Той беше много конкретен по въпроса.
Аз трябваше да идвам само вечер.
Защо?
Остави всичко на теб.
- Боже мой! - Честито.
Боже мой!
Дори не знам какво да кажа. Това е...
Кажи "Благодаря, Ленард"!
Добре, какво следва сега?
Първо, предлагам да прочетете завещанието много внимателно.
Още по-добре ще е, ако адвокатът ви го погледне.
Всъщност ние нямаме адвокат.
Г-н Уелсли ми плати предварително,
помоли да ти помогна през този преход.
Какъв преход? Не можем ли да се преместим веднага?
Разбира се, че можете,
със споразумение, че завещанието ще премине през легализиране,
което отнема около три месеца.
И ако се появят изненади,
би трябвало да имаш някой, който да се грижи за твоите интереси.
Ще те разбера, ако искаш да намериш свой адвокат.
Казахте, че Ленард Ви се е обадил изневиделица.
Не го познавахте?
Никога не съм го срещала преди.
Защо Ви се е обадил?
Той ме е намерил в Интернет.
Каза, че харесва името ми.
Байрън беше любимият му поет.
Госпожо Байрън-Ким.
Съжалявам, Джулия...
Аз съм нова в това.
Всъщност не съм сигурна как да го направя официално,
но наистина искам да използвам Вашата помощ.
Има някои големи промени, които ти предстоят.
Надявам се да си готова.
Аз също.
А какво ще кажеш за Адам?
Какво за него?
Той разбира легализирането,
но когато става въпрос за къщата, ти взимаш решенията.
Винаги сме решавали нещата заедно.
Както би трябвало да бъде.
Никога не знаеш как тези неща могат да променят някого.
Ще се оправим.
Добре.
- Оставям те тогава. - Добре.
- Поздравления. - Благодаря.
Трябва да отидем на ваканция за месец. Само първа класа.
Ще завършиш бизнес администрация. Ще си намериш страхотна работа.
- Този боклук, който караме. - Можем да изплатим всичко.
Кредитни карти, заеми, просто ще започнем начисто.
Трябва да го направим веднага. Да си изберем нови коли.
- Стига, Адам. Сериозна съм. - Да, аз също.
- Не можем да го направим. - Защо не? Имаме парите.
Не можем да се разхождаме с тези пари. Ще изглежда странно.
- Хората ще задават въпроси. - Да. Не. Права си.
Направих някои проучвания онлайн и се разрових в това.
В кое?
Има начини да проработи, ясно? Просто ще разнасяме парите наоколо.
Различни банки, различни видове сметки.
За какво говориш?
Ако го направим правилно, никой никога няма да разбере.
Можем да се измъкнем от толкова много данъци.
Адам.
Все още трябва да внимаваме.
Ние сме внимателни, ясно?
Не мислиш ли, че е време да се погрижим за нас?
Ти си ги заслужи.
Бог знае това.
Може би си прав, но първо трябва да се установим,
да поемем нещата бавно.
Просто малко повече време да отделим. Ясно?
Да.
Добре.
Ще забавим темпото.
Ще се обадя на хамалите. Прецени колко скоро можем да се пренесем.
Какво? Не се нуждаем от тези неща.
Какво? Това са нашите неща. Имаме ги откакто се оженихме.
Ще запазим снимките и някои от тези книги,
но нямаме нужда от останалата част от тези боклуци.
Какво се предполага да направим с всичко това?
Остави ги за бедните губещи, които ще живеят в това сметище, ясно?
Божичко, Адам.
Ало?
Това беше преди пет месеца и вече дадох показания за полицията.
Кой беше този, който ви се обади, г-не?
Не получих името му. Каза, че е някого от рецепцията.
Нямам нищо.
Г-н Кетнър, всичко наред ли е?
Казва, че някой му е казал да дойде и даде показания.
Относно какво?
Преди пет месеца някой ограби "Вечерна усмивка", убиха някого.
Бил си в закусвалнята онази нощ?
Да.
Късмет е, че не си бил ранен.
Някак си успях да спра човека.
Направил си го?
Да, реагирах в тази ситуация. Съпругата ми работеше онази нощ.
Г-жа Франклин също е била там?
Да, но не разбирам - човекът вече е затворен.
Защо са необходими други показания?
Не са.
Какво искате да кажете?
Този човек от закусвалнята - Рей Гаскин.
- Да. - Той е мъртъв.
Някой го е намушкал в килията му преди няколко седмици.
Тогава кой ме е повикал?
И аз се чудя това.
Извинете?
Здравей, Кейти. Помниш ли ме?
Да, какво правиш тук?
Знам, аз съм болка в задника, нали? Но клиентът ми ме подлудява.
Той абсолютно обича мястото. Мисля, че иска да направи оферта.
Вече ти казах.
Не се продава.
Може би, ако мога да говоря със самия собственик,
поне ще мога да кажа, че съм опитал.
Виж, наистина съм заета и не може просто да идваш тук така, че...
Искам да си тръгнеш веднага. Моля те.
Знаеш ли, Кейти?
Това не е първото ми родео.
Един от първите уроци в недвижимите имоти...
ако искаш да намериш нови обяви,
провери некролозите.
Да,
знам всичко за покойния г-н Уелсли.
Тъжно.
Къщата не се продава.
Бях хвърлил око на тази къща преди няколко години.
Стария човек...
ритна кофата...
и ти мислиш, че можеш просто да се преместиш?
Аз ще се усмихвам
и ще ти пожелая всичко най-добро?
Сега съм собственик на къщата.
Какво, по дяволите, каза?
Ленард я остави на мен.
Имам неговото завещание, мога да го докажа.
Да, за пет бона...
мога да направя ново в което собственик е скъпата ми леля Миртъл.
Имам адвокат.
Разбира се, че имаш.
Ако имаш още въпроси, предлагам да поговориш с нея.
Междувременно се махни от имота ми, преди да се обадя в полицията.
Добре. Предполагам, че ще се виждаме наоколо, Кейти.
Той просто те занася.
Не звучеше така.
Той на практика ме обвини в подправяне на завещанието.
Скъпа, повярвай ми.
Нещото, което този човек го вълнува е да не изгуби комисионна.
Може би трябва да говоря с Джулия.
Адвокатката?
Защо?
В случай, че Хейдън се опита да създаде проблеми?
Какво може да направи?
Не знам, но както тя каза, не искаме изненади в момента.
Кейти.
Този човек е просто ядосан. Забрави за него.
Хайде.
Това е първата нощ в новата ни къща.
Трябва да празнуваме.
Така ли?
Какво си намислил?
Мога да измисля нещо.
- Нека първо да взема душ. - Какво?
Почиствах къщата цял ден. Връщам се веднага.
Какво е това?
Старият ми спря да работи.
Изглежда скъп.
Взех го с намаление.
Купих го от някакъв човек в центъра.
Много убедително.
Искаш ли компания?
Връщам се веднага.
Детектив!
- Изглежда идвам в лош момент. - Не, добре е. Влезте.
Вие, отивате ли някъде?
Да, всъщност се местим в къщата на Ленард.
Ленард?
Като господин Уелсли?
Знам. Все още свиквам със самата идея.
Ленард ми я остави в своето завещание.
Това е много хубава къща.
Да, така е.
- Честито. - Благодаря.
Как наричаха подобно нещо?
Неочакван късмет.
Не се случва всеки ден.
Не.
Забавното е, че забрави да го споменеш.
Какво?
Завещанието и всичко това, когато разговаряхме.
Попитах Ви за семейството му, за завещание.
Не знаех за това до службата. Неговият адвокат дойде.
Това трябва да е било твърде шокиращо.
Да, беше.
Бих се радвала да видя изражението на лицето Ви.
Искам да кажа, че сте работила там...
Колко казахте? Четири месеца?
Защо сте тук, детектив?
Надявах се да говоря с мъжа Ви.
Той не е тук.
Може би можете да ми помогнете.
Вижте, чудех се
когато сте работила нощем във "Вечерна усмивка",
той през цялото време ли беше там?
Искам да кажа, идвал ли е преди?
Да.
Беше ли уговорено?
Всяка вечер ли беше, сигурни ли бяха нощните смени?
Не, не точно.
Как се случи той да бъде там онази нощ?
Аз му се обадих да ме вземе и той дойде по-рано, за да учи.
Трябва да играеш на лотарията, Кейти.
Ти си много голяма късметлийка.
Има ли това нещо общо с факта, че
полицията се е обадила на Адам за да даде още едно показание?
Той не ти ли каза?
Полицията никога не се е обаждала на Адам.
Не, аз бях тук. Извикаха го в участъка.
Не, проверих, след като той си тръгна.
Няма доклад за такива обаждания към неговия номер.
Това няма никакъв смисъл. Защо някой...
ще го изпрати там без причина?
Е, може би са имали причина.
Може би просто не е този, който мислите.
Пазете се.
Благодаря, Джулия. Ще говорим по-късно, чао.
Кейти.
Тя какво иска?
Всъщност аз й се обадих.
Какво й каза?
Нищо.
Не изглеждаше така.
Изглеждаше сякаш сте най-добри приятелки изведнъж.
Може би ако беше тук,
и ако отговаряше на телефона си...
Разбрахме се.
Решихме, че няма да отиваш да говориш с нея.
Не, ти реши.
Както си решавал много неща напоследък.
За какво изобщо говориш?
Защо не ми каза, че не полицията те е повикала?
Направил го е онзи, който ти повали, нали?
Кой ти каза това?
Детектив Чеслър се изпусна.
И задаваше много въпроси,
относно теб,
за случилото се онази нощ в закусвалнята.
За какво е всичко това,
Адам?
Как мога да знам?
Кой се обади?
- Кой те изпрати в полицията? - Не знам!
Грешката е моя, но щях да ти кажа за това.
Това и куп други неща, които се случват в момента.
Какви други неща?
Мисля, че ме следят.
Какво?
Имах такова усещане и преди.
Днес просто отидох да карам наоколо.
Непрекъснато виждах същата кола.
Отиде ли в банката?
- Казахме, че няма да правим това. - Не, Адам. Без глупости.
Просто ми кажи. Отиде ли до банката днес?
Взе ли парите?
Бях го забелязал.
Помислих, че
няма да е добра идея. За всеки случай.
В случай, че е след парите.
- Не знаем това. - Защо иначе ще те наблюдава?
Виж, може би съм просто параноичен.
Може би няма никой, който да ме следи. Не знам
Изпратиха те до полицията, Адам.
По този начин аз съм тук сама.
По този начин се появи Хейдън, който опита да ме заплаши,
да ни изплаши и изгони от къщата. Защо той е тук?
Защото той вероятно знае.
Предупредих те.
Чеслър.
Хей, Том.
Направи ли го?
Страхотно.
Страхотно, добре. Задръж.
Вероятно от последните четири, пет месеца.
Търсим изготвени чекове по сметка от Ленард Уелсли.
Да, написани на нейно име.
Да.
На Кейт Франклин.
Слушай, ще видиш ли какво има и съпругът й?
Той е с различно фамилно име.
Адам Кетнър с "К".
Чудесно, ще чакам обаждането ти по-скоро. Благодаря.
Какво търсиш?
Ленард не е скрил просто така тези пари.
Трябва да са дошли отнякъде. Трябва да има причина.
Това има ли значение сега?
Джулия каза...
че ако разберат, че крием нещо незаконно,
можем да загубим всичко.
Добре.
Какво предлагаш? Просто да върнем всичко?
Не знам.
Да, може би.
- На кого, Кейти? - Не знам!
Никога не съм чувствала това правилно.
Няма да се върна към положението отпреди.
Адам.
Може да нямаме избор.
Винаги имаме избор.
Нямах никаква идея, че г-н Уелсли е оставил къщата на Кейти.
Това изглежда малко...
прекалено.
Но ето, че го е направил.
Да.
Какво можете да ми кажете за нейния съпруг?
Никога не съм го срещал.
Значи нямате нищо общо с наемането му?
Като градинар в къщата.
Не. Това е против нашата политика, семейство да работи заедно.
Нашите пациенти са възрастни и немощни хора.
Не можем да рискуваме с такъв вид потенциално разсейване.
Знаете ли дали г-жа Франклин е нарушавала правилата преди?
Не, никога.
Тя абсолютно разбра важността на работата й, особено...
с г-н Уелсли.
Защо особено с него?
Не бихте разбрали от вида му, но здравето му беше деликатно.
Кейти ми е казвала, че води тетрадка,
като ежедневен дневник, в който следи лекарствата му.
Случайно да имате записани лекарствата му?
Ще трябва да говорите с неговия лекар за това.
Ясно. Какво ще кажете за договора, колко й се плащаше?
Сигурно можем да ви го донесем.
- Да. - Отлично. Благодаря Ви.
Просто питам, дали тя...
Споменавала ли е някога повишение?
Мили Боже.
Депозирала е чека точно преди г-н Уелсли да умре.
Наистина ли е взимала пари от бедния старец през цялото време?
Добър въпрос.
Адам?
Адам!
Мамка му!
Итън?
Тези никога не са били осребрени.
Добре ли си?
Мисля, че знам кой е това.
Какво?
Ленард спомена нещо за наемането на градинар.
Мисля, че съм ти казвала това.
Човек на име Итън.
Това е било преди няколко години.
Значи той е там от известно време.
Имаше издадени чекове на Итън Дойл.
Те никога не са били осребрени.
Ленард каза, че един ден, той просто спрял да идва.
Никога повече не чул нищо от него.
Някой го е застрелял.
Ти си погледнал?
Сигурно е кървял там до смърт.
Той е бил убит.
Да. Така мисля.
Но...
Ленард не може да е знаел, че е там.
Нали? Искам да кажа, че щеше да му помогне.
И защо Дойл се е криел в бараката? Защо не е останал в къщата?
Може би тези имат нещо общо.
Познай.
- Мислиш ли, че са истински? - Защо иначе би ги скрил?
По дяволите!
Ето! Просто...
- О, Боже! - Боже мой.
Дай ги тук. Хайде.
- Съжалявам. - По дяволите.
- Не отговаряй. - Видях колата ти.
Не мога. Колата ми е паркирана отвън. Знае, че съм тук.
- Добре, просто ще ... - Разбрах.
Отвори вратата! Чуваш ли ме? Кейти!
Кейти, отвори вратата, моля!
Съжалявам. Наистина момента не е подходящ.
Сигурен съм, че си много заета да се настаняваш в твоя нов дом.
Трябва да се срамуваш от себе си.
Как си могла да се възползваш от онзи беден човек?
- Какво? - Виж, знаех, че нещо е станало.
Усещах го.
Ти толкова си го уплашила, че той дори не можа да ми каже.
Не е така, не!
Не ти позволявам да петниш доброто име на моята компания.
- Господин Калвърн... - Ще намеря доказателство!
Ще се обадя в полицията!
- Ще те арестуват! - Това наистина не е подходящ момент.
Това не е приключило, Кейти!
Ще се върна!
Ще разбера какво се случва в тази къща, по един или друг начин!
Няма да оставя нещата така! Чуваш ли? Няма да загубя бизнеса си заради това.
Защо не е пълно?
Кейти?
Хей, Кейти!
Хей.
- Не ме ли чу? - Здрасти, извинявай. Правих чай.
Искаш ли малко?
Не. Взех ти подарък.
Нов телефон?
Да. Взех по един за всеки от нас.
Нови номера също. Досетих се от начина, по който вървят нещата,
че и двамата бихме могли да ползваме малко уединение.
Не можем да ги задържим.
- Кейти... - Адам, не.
Там има мъртвец. Той е бил убит.
Той е откраднал тези диаманти.
И кой знае какво още е сторил, кого може да е наранил.
Тези неща не отминават сякаш никога не са се случвали.
- Полицията трябва да го търси. - Не разбираш ли?
Дойл е откраднал диамантите,
застреляли са го е и е умрял там.
Все едно е паднал в кладенец.
Две години по-късно,
никой не знае какво се е случило с него и диамантите. Можем да ги задържим.
- Какво правиш? - Обаждам се на детектив Чеслър.
- Трябва да й кажем... - Не! Почакай!
Добре, чакай. Просто ме изслушай само за секунда.
Добре, запитай се. Какво по дяволите Дойл е правел тук на първо място?
Защо се е заел с някаква глупава градинарска работа,
ако планира да открадне богатство в диаманти?
Не знам.
Къщата на стария човек, където изкопава плевели
е последното място на което някой ще дойде да го търси.
Искам да кажа, помисли за това. Защо иначе не би осребрил чековете?
Не е искал да остави следа на хартия.
По този начин е постигнал големия резултат.
Никой не е знаел за това място и той е можел просто да се скрие тук
толкова дълго, колкото е имал нужда.
Въпреки че, да бъде застрелян и да умре там
- вероятно не е било част от плана. - Това не променя нищо.
Не можем да запазим тези диаманти.
Добре, какво ще кажеш за парите?
Какво ще правим по този въпрос?
Какво имаш предвид?
Ако кажем за тях, полицията ще ни постави под микроскоп,
така, че как ще изглежда това?
Взехме парите оттук и после ги скрихме в банката.
Какво ще помислят?
Ще им обясним.
Ще им кажем, че това са пари на Ленард за бъдещи трудни дни.
Добре, и тогава какво?
Защото чу какво каза адвокатката. Дори да ни повярват,
дори да не се озовем в затвора, може да загубим това място.
Не ни трябва тази къща, Адам!
Не се нуждаем от нищо от това.
Ясно? Стига да имаме един друг,
ще бъдем добре.
Добре?
Приключих с всичко правилно.
Това вече не е достатъчно.
Казах ти, че няма да се върна към начина, по който живяхме преди.
А какво става с онзи мъж там? Какво ще правим по този въпрос?
Ще се преструваме, че никога не се е случило?
Ще се погрижа за това.
Как? Как ще направиш това?
Тази къща
принадлежи на нас сега.
Това е нашето бъдеще.
Няма да пусна никого да отнеме това от нас.
Виж, всичко ще е наред.
Ще се погрижа за това заради теб.
Какво правиш?
Някой е в къщата.
Откъде го взе?
Адам.
- Недей. - Не мърдай.
Трябва да се обадим на 911.
Замръзни, задник!
Боже мой.
Калвърн.
Къде е момичето?
Как успяваш да се държиш, Кейти?
Детектив Чеслър.
Това е някакъв Ад.
Беше инцидент.
Да, така казват.
Във всеки случай, законът гласи, че това е самозащита, така че...
Все пак те кара да се чудиш.
Какво му е минало през главата?
Защо би направил нещо подобно?
Просто е решил да влезе в къщата?
Не знам.
Нещо трябва да го е насочило.
Знам, че не си замесена в нищо от това, Кейти.
Какво?
Тук всичко е било наред, докато Адам не е започнал работа.
Така че можеш да ми кажеш какво става.
Знам, че нищо от това не си ти.
Не знам за какво говорите.
Знам за вашите парични проблеми.
Знам какво причинява това с хората.
Знам за големият чек, който че сте депозирали от г-н Уелсли.
Не разбирате.
Добре, не казвай нищо, Кейти.
Просто ме изслушай за секунда.
Защото...
това може да е бил...
заем,
може би е бил подарък, кой може да каже?
Но аз искам да се поставиш на мое място.
Виж голямата картина.
Как изведнъж, всичко просто попада в скута ти.
- Казах Ви... - Искам да кажа, че
следователят ми казва, че старият умрял в съня си.
Ти каза за последното му желание. И си мисля, защо не?
Но чак след като той е кремиран
намираш завещание.
Не го намерих, дори не знаех за това.
И дори нямам тяло.
Не мога да докажа, че не е умрял от естествена смърт.
Трябва да ти кажа, че това започва да ме държи будна през нощта.
Никога не бих наранила Ленард.
Не говоря за теб.
Какво?
Адам някога споменавал ли е някого на име Рей Гаскин?
Знам това име.
Защото се е опитал да ограби закусвалнята онази нощ
и също е работил като портиер в университета,
докато Адам е учил там.
- Не, това не е... Не. - Добре.
Това е голям университет. Може би никога не са се срещали.
Рано или късно...
Адам ще се провали.
Въпрос е само на време.
Не му позволявай да те завлече със себе си.
Ела при мен.
Скъпа.
Искат да говорят с теб.
Какъв Ад!
- Кейти! - Хей.
Чух какво се случи. Добре ли си? Опитвам се да ти се обадя.
Номерът ми е променен.
Трябва да поговорим.
- Да, да се качим горе. - Добре.
Вярваш ли на детектив Чеслър?
Възможно ли е Адам да има нещо общо
със случилото се в закусвалнята онази нощ?
Не знам в какво да вярвам.
Адам имаше ли някакви проблеми с господин Уелсли?
- Някакви спорове? - Не.
Не, нищо.
Ако полицията подозира, че Адам има нещо общо със смъртта му,
те ще се опитат да намерят мотив.
Ще опитат да потвърдят, че той е забързал с нещата.
Той мразеше да е беден.
Добре, изслушай ме.
Ако Чеслър мисли, че може да отвори дело, няма да губи време.
Тя ще се опита да получи заповед и ще претърси къщата веднага.
Може ли да го направи?
Трябва да се запиташ, ще намери ли нещо?
Трябва да ми обещаеш.
Обещай ми,
че ще помогнеш и на Адам.
Няма ги.
Кое?
Парите.
Адам трябва да ги е взел.
Това ли намерихте? Пари в брой?
Да...
Почти 100 000 долара...
в таванската.
Мислехме, че са били откраднати в началото, но...
Какво промени мнението ви?
Диамантите.
Открили сте диаманти в къщата?
В жилищното пространство над гаража.
Диамантите у Адам ли са?
Да.
Трябва да го спреш.
Какво? Защо?
Той знае, че подозираш нещо. Затова е взел парите.
Той изчезва и те хвърля на ченгетата.
Не, Адам никога не би направил това.
Сигурна ли си?
Трябва да го намериш, заведи го в къщата и след това ми се обади.
- Няма ли да дойдеш с мен? - Трябва да задържа детектив Чеслър.
Не искам тя да получи заповедта за претърсване,
докато не разберем, че Адам е в къщата.
- Детектив Чеслър. - Детектив Джонсън.
Какво имаме?
Камионът за смет е обикалял тази сутрин, повиках го.
- След колко време ще е тук? - Все още пътува.
Ти го изпревари.
По дяволите.
Защо ми се обади?
До жертвата имаше раница.
Вътре намерихме стара касова бележка.
Доста е избледняла, но...
адресът съответства на име от един от твоите случаи.
Какво е името?
Ленард Уелсли.
Хайде, Адам, вдигни.
- Къде беше? - Адам!
Половината нощ говорех с ченгетата.
Когато се събудих сутринта, вече беше изчезнала.
Нямаше бележка. Не отговаряш на телефона цял ден.
- Къде беше, Кейти? - В банката.
Това е едно от нещата за които трябва да говорим.
- Защо взе парите? - Защото ние сме в голяма беда.
Проверих този агент на недвижими имоти, Хейдън.
Какво стои зад сделката на този човек?
Защо толкова се интересува от продажбата на тази къща?
Познай какво?
Няма протокол за Мики Хейдън да е получил лиценз за недвижими имоти.
- Какво? - Скоро е бил освободен от затвора.
Няколко години е лежал за грабеж на бижутериен магазин.
Бижута?
Едно от онези места в центъра. Дори не е използвал пистолет.
Сладко говорил минавайки през вратата за сигурност,
след това заслепил въоръжената охрана,
като старата школа, удря и грабва.
За шейсет секунди, излиза с три милиона долара
в необезпечени диаманти, които никога не са били открити.
- Затова беше тук. - Дръж се, става по-добре.
Ченгетата смятат, че той е имал съучастник който никога не открили.
Искаш ли лудо предположение?
Този другият е прострелян по време на взломът, след което се е измъкнал.
Дойл се е разминал с диамантите.
И...
има само един човек, който би могъл да знае за това.
Този, който го е застрелял.
Хейдън.
Копелето не се притесняваше да използва фалшиво име.
Мислил е, че не сме достатъчно умни, за да го разкрием?
Трябва да се обадим в полицията.
Единственото, което трябва да направим е да избягаме с Доджа.
Имаме много пари, за да пътуваме, така че...
можеш ли бързо да опаковаш някои неща?
Ще отида да се пооправя.
Никога нямаше да ме напуснеш.
Какво? Не, защо изобщо бих те оставил?
Преоблечи се.
Здрасти, Джулия.
Кейти е.
Да, той е тук, но...
слушай, не е бил той.
Къде са те?
Не знам.
Извикай го тук.
Адам?
Адам!
Тук съм, скъпа.
Пусни я.
Просто искам диамантите.
Казах, пусни я.
Чаках дълго време за това.
И така, какво ще кажете просто да ми кажете къде са?
Някъде, където никога няма да ги намериш.
Ще ме застреляш ли, хлапе?
Точно така.
Ако просто ти дам диамантите, ще застреляш и двама ни.
Ето как стоят нещата.
Дори да ме уцелиш от там...
пистолетът ми ще гръмне и ще пробие дупка в нея с размерите на главата ти.
А ние не искаме това сега, нали?
Така че, нека просто поговорим.
Адам!
Кучи син.
Адам!
Не!
Адам!
Скъпа...
Адам!
Скъпи!
Моля те.
Адам.
...в градината.
Остани с мен, скъпи.
Кейти.
Боже мой.
Ела насам, Кейти.
Съжалявам.
Седни тук.
Хей.
Кейти, слушай.
Трябва да потърсим диамантите преди полицията да пристигне.
Разбираш ли?
Това е единственият начин да обясним какво се е случило, без да се замесваш.
- Адам никога не би наранил Ленард. - Кейти, диамантите.
Как можах да си го помисля?
Бил е Хейдън.
Хейдън...
го е убил със свръхдоза.
Той е прочел дневника, който водих за лекарствата на Ленард.
Намерих празно шишенцето с хапчета.
Откъде знаеш, че е бил Хейдън?
Ленард постоянно ми казваше, че чува някой в къщата,
но аз никога...
Бил е Хейдън.
Търсейки диамантите.
- Не е успял да ги намери. - Но ти си го направила?
Не разбирам.
Защо Хейдън е застрелял Дойл?
Защо не е приключил с взимането на диамантите?
Защото не беше наполовина умен, колкото той искаше да си мислиш.
Колко умен трябва да бъдеш, за да решиш да ограбиш партньора си,
застрелваш го, докато ченгетата се навъртат наоколо
и той все пак се измъква с три милиона долара в диаманти?
Междувременно те арестуват и прекарваш две години в затвора.
Никога не съм ти казвала колко струват диамантите.
Опа.
- Какво правиш? - Виж, платих си таксата.
Прекарах десет години, като обществен защитник.
Как мислиш, че получих случая на Хейдън?
Знаех, че е идиот.
Но аз повярвах на неговата история.
Имахме споразумение, разбирателство, но той, разбира се, обърка всичко.
Пледирах за сделка срещу две години от ареста му.
Вървях по дирите на Дойл, който работел за Ленард.
Но единственото нещо, което не можах да разбера
бе къде беше той.
Оказа се, че Дойл е мъртъв.
Ти си помогнала за убийството на Ленард?
Не, нямах нищо общо с това. Беше Хейдън, стана нетърпелив.
Искаше да побърза с нещата, затова направих някои ходове,
за да го прикрия.
Завещанието.
Не е истинско, нали?
Достатъчно истинско е.
Няма никой, който да го оспори, каква е разликата?
Сигурна съм, че Ленард би ти завещал къщата, ако беше жив,
но това е друга тема.
В момента имам нужда да ми кажеш къде са диамантите.
Не знам.
Кейти.
Адам ги скри.
Наистина не знам къде са те.
Но не бих ти казала, дори и да знаех.
Това е, което наистина ми хареса у теб.
Никога не ставаше въпрос за парите.
Но съм сигурна, че ще се появят.
Тези неща винаги го правят.
- Кейти? - Детектив!
Аз съм Джулия Байрън-Ким.
Аз съм адвокат на г-жа Франклин.
Е, г-жо Байрън-Ким,
трябва да отстъпите така, че да виждам и двете ви ръце.
Ако ми дадете минута ще обясня от името на моя клиент.
Покажете ми ръцете си. Точно сега!
Добре.
- Детектив, ако просто ме изслушате... - Внимавайте!
Остани тук.
Добре ли си?
Добре си, миличка. Ти си добре.
Хайде.
Хайде, да те измъкнем оттук.
Детектив Чеслър е.
Искам подкрепление и линейка
на "Куинс" 127.
ЧЕТИРИ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Кейти.
- Хей. - Детектив.
Извинявай, опитах да почукам.
Съжалявам, бях...
далеч на милион мили.
Млад кедър.
Това е хубаво място.
- С много слънце. - Да, така мисля.
- Радвам се да те видя. - Аз също.
Изглеждаш чудесно.
Благодаря.
Да, ние сме...
Справяме се добре.
Просто дойдох, за да те уведомя, че делото е официално приключено.
Мики Хейдън и Джулия Байрън-Ким са единствените заподозрени в доклада.
Така, че когато бебето ти порасне някой ден, няма да разбере, че
нейният баща е имал криминална история.
Благодаря, детектив.
Обиколихме това място половин дузина пъти,
отгоре до долу.
Все още не можем да разберем къде са.
Той не ми каза.
Наистина не знам къде Адам е скрил диамантите.
Съжалявам, все пак. Иска ми се да знаех.
Грижи се за себе си, Кейти.
Ти също.
Превод: Сиси Христова