Мислех, че имам много време.
Знам.
Всичко е наред.
Да. Ние точно слизаме от магистралата.
Така ли? Хю от офиса ли те взе?
Да, точно идваше от Оукланд.
Закъсня както винаги. После...
После ме заведе в един адвокатски бар.
Адвокатски бар? Да. Нещо такова.
Не знам. Всички там приличаха на адвокати.
Бях единственият без вратовръзка.
Трябва да ти вземем една за спешни случаи.
Да, гардеробен спешен случай. - Да.
Както и да е, после опитахме да хванем магистралата и...
Кевин? Едвам те чувам.
СВЪРЗАНОСТ
Така по-добре ли е? - Не особено.
Ти къде си? Пристигна ли вече?
Да. Точно влизам в отбивката.
Точно пристигам.
Да, тук съм.
Трябва да паркирам успоредно, а не съм с хендсфрий.
Добре. - Ти добре ли си?
Да. Знаеш ли, трябва да говорим, нали се сещаш...
Може да поговорим преди партито за малкия проблем, сещаш се.
Добре. Трябва да говорим сега или?
Ало? Кевин?
Губиш ми се.
Скъпи?
Сигурно се шегуваш.
Мисля, че по-добре зехтин? Още?
Поръси още малко. - Това възбужда ли те?
Секси е. - Пак се измъкваш! Това е...
Режа хляб, скъпа. - Като хванеш нож и...
Цяла седмица съм без въглехидрати. Правя онова... "прочистване".
Откога се прочистваш? - Около 21 дни.
Пих си сока и дозата по-рано днес и се чувствам някак...
Прочистена. Отворена. - Малко изнемощяла?
Но сега ще ям, ще пия и ще си прекарам добре.
Как сте, хора? Радвам се да те видя.
Клекни, за да те стигна.
Точно говорех с Кевин, когато се случи това.
Апаратът се счупи. Както говорех с него.
Не, не съм го изпускала. Просто се счупи както го държах.
Имаш ли застраховка?
Не знам дори и да имам. - Качи ли си Скайп приложението?
Не, няма проблем. Просто каза, че иска да говорим за нещо.
Но по новините чух за кометата. - Да.
Кометата Милър. И казваха на хората, че такива неща може и да станат.
Да, но не мисля, че е от кометата. Ако имаш Скайп, ще ползваш безжичния.
Не, казаха, че от смущенията нещата се чупят.
Искаш ли вино?
Амир спомена ли ви, че...
... ще доведе Лори...
... на вечерята?
Ще води Лори? - Да. Самата Лори.
Не, не знаех това. - Коя е Лори?
Познаваш Лори!
Дълга черна коса. Малко прилича на лисица.
Дива и секси.
Странна, много мистериозна. - С много много тесни рокли.
Няма проблем. Типично за Амир.
Щях да си запазя това, но... Вие сте ми приятели.
Моето лично средство забъркано за спасение в такива случаи.
Това е наша собствена рецепта. Мисля, че е много безопасно.
Трябва ли ти игла за това?
Можеш да го разтвориш във вода. Сложи малко, ако се притесняваш.
Само предлагам.
Ехинацея, пасифлора, малко валериан и кетамин.
Всичко е натурално. - Кетамин?
Не звучи натурално. Това е упойка за коне.
Да, но е само капчица. - Предлагаш ми го,
защото Лори ще идва? - Просто казвам...
Това е парти. - Кетамин или сирене?
Ще го оставя тук, в случай, че размислиш.
Това е хубаво. Откъде е? - Галакси. Евтиният магазин.
Обожавам това място. - И аз.
Какво? Ела тук. - Добре.
Жена ми!
Как си? - Много добре.
Искате ли вино? - Аз да.
Сирене? Кетамин?
Изглеждаш добре в кожени дрехи. - Исусе.
Искам вода или нещо безалкохолно.
Знаете ли, че Лори ще идва?
Не.
Лори ще идва? - Виж се само как се усмихна!
Това не е усмивка. - Господи.
Защо ще идва днес? - Амир ще я води, защото е задник.
Знаеш ли какво? Пусни пари в чашата за псувни.
На кой от вас е казал? - Ами получихме...
Получихме имейл, че е плюс един. Попитах "Плюс кой?".
Трябва да разбереш тази вечер?
Редакторът ми трябва да знае кои хотели и полети да резервира.
Трябва да го направя.
Трябва да разбера тази вечер.
Знаеш ли, не мога.
Трябва да помисля малко по-дълго, защото...
Не искам да правя грешен избор. - Ако дойдеш за малко?
За един месец, а не за четири. Ела за месец.
Пак е много време, но не казвам "не".
Миличка, ако не кажеш "да", това означава "не".
Премръзнали сме и сме гладни.
Здравейте? - Здрасти.
Амир, изглеждаш чудесно. - Благодаря.
Помниш ли Лори? - Амир каза, че няма да е официално.
Не, не, спокойно. И ние не сме официални.
Здрасти. Как си? - Здравей. Добре съм.
Бет, помниш ли Лори? - Радвам се да те видя.
Здравейте, как сте? Радвам се да ви видя.
Искате ли червено вино? - Да, с удоволствие.
Лий? - Готвя в момента.
Как си? - Добре. Ти?
Чудесно. Животът е много по-добре, отколкото беше преди.
Страхотно. Радвам се да го чуя.
Заповядай. - Благодаря.
"Хораций, слушай, аз ще съм в пирамидата.
Ела при мен да обсъдим някои божествени неща."
Всички ли нямате обхват? - Моят телефон е напълно счупен.
Живея за момента, но...
Нищо. - И аз нямам.
Странно. Може клетката да е изгоряла.
Да изгори клетката? - Говоря сериозно.
Не е изгоряла. - Това ще е голяма новина.
Кометата... Кометата... - Кометата Милър.
Да! Благодаря ти.
Четох нещо сутринта, за една комета през 1930-та.
Било е във Финландия. - Изгорила мобилните клетки?
Всъщност е било през 1923-та.
И, да, било е във Финландия.
Било странно, защото засегнала хората.
След като отминала били изгубени.
Били в чужди домове, забравяли елементарни неща.
Не помнели къде са били.
И помня, че четох за една жена, която се обадила в полицията и казала
"Мъжът в дома ми не е съпругът ми".
Полицаите дошли и казали, че това е съпругът й,
а тя отвърнала "Не е той, защото убих мъжа си вчера.
Затова знам, че не е той."
Но не могли да я арестуват, защото той стоял пред тях.
Имат ли теории защо е станало?
Помислете каква късметлийка е тя, може да го убие отново.
Явно е, че иска да убие мъжа си. - Финландска им работа.
Финска. - Финска или финландска?
Помните ли Халеевата комета? Беше голяма работа.
Помня в училище ни караха да я пресъздаваме.
Възложиха не всеки от нас да се прави на различно небесно тяло.
Сестра ми беше Халеевата комета и аз ревнувах.
Не съм виждал сестра ти. - А вие?
Има снимка там над камината, но...
Изглежда малко нелепо. - Но защо не я сложиш...
Това е врата към никъде. Във фън шуй, ако сложиш нечия снимка
на ненужна врата като тази, значи имаш нерешени проблеми
и това предизвиква притоци на странна енергия.
Не ми харесва да стоя тук. - Тогава не стой там.
Всеки път с тези... - Аз съм емпат! Усещам го.
Като водовъртеж е.
Кога за последно се събрахме така? - Май преди Деня на благодарността.
Повечето бяхме там, но не всички успяха.
Ти май не беше, Лори. Лора? - Лори.
Сега ще си разказваме историите. Правим го като се съберем всички.
Лори, с какво се занимаваше сега?
Ами аз... - Намираш си работа?
Да. Всъщност работя по едни разработки в Силициевата долина.
Работим с рискови младежи.
Ти не беше ли... Не, не, не.
Не преподаваше ли йога? Испанска йога? Спога?
Не. Не съм бил аз. - Явно е било друго момиче,
с което Кевин се е срещал, а Амир му е взел.
Дайте му лопата.
А ти с какво си изкарваш хляба? - Актьор съм. Млъкнете.
Не те знам като актьор. Предполагам основно в театъра?
Ами бях, докато се преместих тук да подкрепя Скайп кариерата на жена ми.
Не, бях в телевизионно шоу за около 4 години.
Казваше се "Розуел". - Господи, обичах "Розуел"!
Кога беше там? В кои епизоди?
Бях във всичките епизоди.
В какъв смисъл? - Бях редовен във всяка серия.
Да, той беше главен герой. - Кой персонаж играеше?
Джо. - С друга прическа ли беше или нещо?
Абсолютно същата прическа. - Съжалявам, явно е от онези случаи,
когато си гледал персонажа дълго, а после като видиш човека...
Не знам. - Малко е поостарял.
Наистина е така. Остарял си.
Погледни шоуто пак, предполагам просто ти е излязло от ума.
Не съм правила йога.
Виж, благодаря, че си харесала шоуто.
Мисля, че си много добър актьор и трябва да продължиш да го правиш.
Благодаря много. - Мисля, че ще си струва напълно.
А ти с какво се занимаваш? Последното, което си спомням е,
че превземаше света на танците.
Мисля, че когато последно се видяхме създавах танцувалното шоу.
Вървеше наистина добре, за известно време.
Но после, точно преди премиерата,
вкараха Светлана Асерано,
която е наистина най-добрата танцьорка на света
и ми предложиха да съм й дубльорка.
Ти трябваше да си. - Ти го създаде.
Трябваше да си прима балерината на Сан Франциско.
Редовно чуваме истории за хора, които изхвърлят от нещо,
което са създали и мисля, че това е ужасно. Съжалявам.
Но беше един добър урок за мен, защото...
Заради гордостта си не исках да съм дубльорка и мислих прекалено дълго.
Докато накрая просто изгубих шанса да съм дори поддържаща.
Дадоха я на Катрин Мерис, а тя... - Те не струва.
Не, тя е добра. Причината да е известна сега е,
защото това я изстреля нагоре Светлана се отказа в последния миг
и се наложи Катрин да изнесе цялото шоу.
Катрин Мерис? - Именно.
Като й каза името се замислих, че тя е единственият
в сферата на танците, който познавам. - Ами...
Значи тя реално е откраднала цялото ти нещо.
Реално, Катрин Мерис живее животът ти.
И ти си имаш свой живот, де. - Случилото се е срам,
защото тя не може да се мери с теб. - Да пием за живота, който имаме.
Добре казано. - За кометата!
Някой има ли по-щастлива история?
Кевин, първото лудо, което ти хрумва. - Не. Добре.
Извинявай. Преди излизах с Лори.
Напихме се много в един бар.
Аз припаднах и сънувах тази...
... огромна черна мечка.
Беше на задните си крака и сякаш ме прегръщаше.
Бавно и нежно.
Както и да е, отидохме на едно парти в Санта Круз.
В момента, в който влязохме едно огромно куче тръгна към мен.
Изправи се на задни крака и ме прегърна, точно като в съня.
И онзи тип му викна "Мечо, слез веднага!".
Какво?
Имаш дарба. - Както започна историята си помислих,
че някой ще умре.
Мечо е най-често срещаното име за куче.
Това прави историята по-малко привлекателна.
Най-често срещаното име за мечка? Хенри.
Виж. - Господи!
Какво? - Точно като с твоя телефон.
Господи! И с моя стана същото днес. А аз просто го държах в ръка.
Точно същото? - Счупен екран?
Да. За това казаха в новините. - Да, сигурно е кометата.
Пилето има вкус на риба тон. Сигурно е от кометата Милър.
Значи ничии телефон не работи? - Не съм проверявала, но предполагам.
Щом на всички останали не работят...
Имате ли наземна линия? - Не, само на мобилни сме, скъпи.
Добре, но трябва спешно да се свържа с брат ми.
Ами... сделките ти? - Компютърът!
Добра идея. В офиса е. Възползвай се.
Какво му е на брат ти? - Нищо. Добре си е, просто...
Познавате Браян. Постоянно блуждае в теоретичната физика.
Няма интернет. На компютъра. - Как така няма интернет?
Ти управляваш Скайп, ти ни кажи. - Знам.
Какво са казали за тази комета?
Нищо. Нищо тревожно няма.
Просто ми беше казал да му се обадя, ако нещо странно стане тук.
Защо? Какво може да направи? - Защо не ми каза?
Заради фън шуи-то ти и свещите ти от мюсли не исках...
Спри да ми се подиграваш. - Не ти се подигравам.
Има огромен небесен обект и не исках да те плаша.
Бях в шоу, което се казваше "Розуел" и нищехме подобни теми всяка седмица.
Значи имаме експерт.
Мамка му! - Господи!
Заемам се. - Скъпи, имаме ли свещи?
Радвам се, че не съм напушена. - Не искам да седя до вратата.
Майк, провери бушоните.
Ще запаля запалката и идвам.
Искате ли помощ? - Не, имам кибрит.
Тук има няколко свещи.
Имам сини, червени и зелени фосфорни пръчки.
Нека просто запалим свещи.
Всички на рейв партито! - Отвън ли излизаш?
Как така излизаш навън? - Ще видя другите имат ли ток.
Реших да сложа моята тук.
Това е малко странно, но целият квартал няма ток,
освен една къща, през две пресечки, която е изцяло осветена.
Всъщност небето е някак красиво. - Искам да видя.
Да отидем да видим. - Никога не е било толкова тъмно.
Не ме оставяйте сама тук. - Хайде, идвай.
Къде? - Не виждаш ли? Ето там.
Защо бързаш толкова? - Амир, не те виждам.
Пуснете Лори първа. - Мерси. Много мило.
Скъпи. Не отивай там. - Ела.
Виждаш ли? - Всичко е свършило.
Виждаш ли това?
На две пресечки оттук. - Има осветление.
Само там има. - Сигурно имат генератор или нещо.
Това през две пресечки ли е? - Може ли да са соларни панели?
Дали и телефонът им ще работи?
Погледнете това.
Великолепно е.
Леле, майко.
Замръзвам. - Ще отидем ли натам?
Не, може би трябва да се приберем.
Беше страхотно, нали?
Дори не разбрах, кога се е счупила. - И аз.
Аз не знаех, че има чаша там. - Никога не съм слизал в мазето.
Какво й има на онази къща? Защо те... - Какво?
Може да имат генератор. - Сериозно?
Не знам, може да не ползват въобще електросистемата.
Има логика ако са на собствени източници.
Аз всъщност обмислям да отида там.
Какво? - Не, няма да ходиш там.
Скъпа, всичко е наред. - Това е нелепо.
Не е толкова далече. Виж...
... брат ми каза...
... че ако нещо странно стане, докато кометата преминава...
... трябва да останем в къщата. - Какво?
Чакай малко, Амир. Че трябва да стоим вътре и да се свържа с него.
И това е, което ще направя. - Каза, "ако нещо странно стане"?
Не само аз мисля, че това е странно.
Казал е и да стоим вътре? Кое е по-важното от двете?
Да, но свързването надделява. Само две пресечки са.
Ще се върна след 5 минути. - Не може да отидеш сам.
Отивам с него. - Ето. Взимам Амир с мен.
Аз съм най-маловажният тук. - Вярно е.
Най-после го осъзна. - Защо тръгна точно сега?
Вземе си фосфорните пръчки, за да идентифицираме телата.
Благодаря. Много ни помогна. - Не ги слушай. 5 минути, чу ли?
5 минути! - Бет, не си намерих обувките.
Взимам твоите, съжалявам. - Типично за Амир.
Даваме им 10 минути - Ще се оправят.
Страх ни е, защото сме пристрастени към мобилните телефони и интернет.
Какво сме правили преди мобилните?
Ем, изглежда ти си експертът по комети тук тази вечер.
Какво е станало последният път? - Тази е минала е преди 100 години,
но е била много по-далече. - Знаем ли какво е станало тогава?
Нищо, била е прекалено далече.
Тогава има ли причина да откачаме в момента?
Ами този път е значително по-близо.
Какво означава това? - Добре. Прочетох още нещо.
Още една история. - Последна е.
Нарича се "Тунгуското събитие".
Било е комета или метеорит, или нещо подобно.
Влязло е в атмосферата над Сибир
и се е взривило над Земята.
Реално не е имало физически удар.
Не е докоснал Земята. Не е оставил кратер или нещо подобно.
Но силата на експлозията е изкоренило дървета в радиус стотици километри.
Но е убило само един или двама души.
Това е Сибир, там сигурно живеят само двама души.
Заличило е жителите на Сибир. - Да.
От това не ми става по-леко. - И кога е станало това?
Някъде 1908-та, 1903-та...
Господи! - Какво е това?
Какво беше това, мамка му? - Не знам.
Заключи вратата и не отваряй. - Ще ти донеса бухалката.
Майк, онази врата заключена ли е? - Ще проверя.
Скъпи, стой далече от вратата. - Ето ти пръчката.
Не, не! - Чакайте малко!
Искам да видя какво има отвън. - Господи!
Не отваряй.
Моля те, не отваряй.
Има ли някой? - Заключено е. Няма нищо.
Няма нищо навън. - Щях да получа инфаркт.
Добре ли са всички? - Моля те, провери генератора.
Добре, ще го проверя. - Дали те са го направили?
Не биха направили подобно нещо. Не са тъпи.
Откога ги няма? - 10-на минути.
5 минути в посока, трябваше да са тук. - Трябваше да са се върнали.
Трябва да ги потърсим. - Не.
Искам да намеря съпруга си. - Този път трябва да сме заедно.
Устройва ме, просто искам да отида. - Не излизай!
Не отивам никъде, просто...
Трябва да отидем да ги намерим. Трябва всички да сме заедно.
Добре. Така вече е по-добре.
Това мрежата или генераторът е?
Само при нас е. - Значи го е подкарал.
Навън е пълен мрак. Поне тук има. - Значи е...
Добра работа. - Благодаря. И нека бъде светлина.
Добре, аз мисля, че трябва...
Като група, трябва да отидем и да ги намерим.
Съгласен съм. - Този път като група.
Не! Това е нелепо! - Ако се изгубиш в гората,
трябва да чакаш да те намерят.
Добре, седнете и дишайте дълбоко.
Добре, за пръв път съм съгласна с казаното от теб.
Цяла вечер ми говориш глупости. Съгласна съм с теб.
Това не ми харесва.
Исусе!
Чакайте. - Господи.
Те са.
Какво стана, по дяволите?
Добре ли сте? - Да, добре съм.
Какво е това?
Каква е тази кутия? - Беше в другата къща.
Видя ми се, че Хю я остави. После го видях, че бяга и...
Просто я взе? - Последвах го. Остана ми в ръцете.
Защо е бягал? Хю, какво стана? - Добре съм.
Ти ли си го оставил там? - Мамка му, Амир, защо си го взел?
Видя ми се, че ти го остави. - Не съм го пипал.
Не знам какво е и защо си го взел. - Момчета, какво стана?
Бяхме в другата къща. Хю мина отзад. На мен ми се стори, че чух шум.
Ти издаде някакъв звук и видя какво? Не ми каза какво си видял.
Не разбирам какво става. Какво видя?
Какво видя? - Това не е нищо,
което да ни засяга. - Какво видя?
Голяма работа. Ще го върна. - Добре.
Чакайте. Първо ще го отворя. - Не, Майк. Какво правиш?
Какво е това? - Не знам.
Не искаш да говорим или да го отваряме...
Добре! Отвори шибаната кутия! Какво ми пука?
Какво има? Успокой се. - Какво се случи?
Мамка му, получи се.
Отворих го. - Отвори я далече от лицето си.
Не е бомба. - Откъде знаеш какво е?
Внимавай.
Господи, това е хилка за пинг понг. - Хилка за пинг понг.
Какво е това? - Какво става?
Господи. - Какво е това?
Има снимки на всички нас.
Това са наши снимки.
Някой ни е маркирал. - Ще опитам да го осмисля.
Има и номера отзад. - Скъпи, какво видя?
Хю, какво видя там? - Исусе, човече!
Не можеш просто да седиш и мълчиш! Какво видя?
Хю!
Има наши снимки в кутията!
Хю!
Отидох до прозореца и погледнах през него.
Видях маса...
... с чаши за вино и свещи...
... и комплект прибори за 8 човека.
Видях...
Господи.
Ясно. Добре. Майната ти, Хю. - Видях...
Глупости! - Вие ли се ебавахте с вратата?
Майната ти, Кевин. - Вие ли бяхте при страничната врата?
Не. Бяхме при нея на другата къща. - Не отвориха предната, затова...
Обиколили сте в кръг и сте били при тази врата, лайно такова.
Не съм обикалял! Минах 2 пресечки!
Отидохме при онази къща и почуках.
Никой не отвори, затова блъснах по страничната.
Видя ли себе си, Хю? - Не.
Защото не си бил там. - Не съм обикалял в кръг!
Успокойте се.
Не му вярвам. - Това не обяснява снимките.
Какво имат на гърба? - Цифри.
Всичките имат цифри. Има две, едно, едно.
Това е пет.
Чакай, къде отиваш? - Връщам се там.
Не, не, помислете само. Ще се върна там,
ще помоля да използвам телефона им и се надявам да се свържа с брат ми.
А ако ги няма, ще оставя бележка. - Не.
Има логика, нали. - Не трябва да се връщаш там.
Всичко ще е наред.
Каква ще е ползата от бележката?
Ако онези хора имат наши снимки, може да са луди.
Мамка му! Има някой навън!
Господи. - Има някакъв здравеняк пред вратата.
Господи, пред вратата? - Какво ще правим?
Тръгва си. - Скъпи, моля те внимавай.
Внимавай. - Мамка му.
Какво?
Какво има, скъпи?
"Здравейте, не исках да ви изплаша,
но просто искаме да използваме телефонът ви за 5 минути максимум.
Благодаря."
Има два вида. Обикновени или непромокаеми?
Все едно.
Непромокаеми. - Добре.
Извинявай.
Тези са единици. Това е двойка.
Ние сме четири, пет, шест. Имате ли червен маркер?
Добре. Защо тези трите са единици?
Това е шест. Пет. - Хю и Лий.
Две.
Четири. - Това е от същата снимка.
Господи.
Някой я е разрязал на половина.
Откъде са?
Може ли да е нещо като нумерология?
Например, ако добавиш номерата към името и рожденият си ден...
Като числата на живота ти? - Тогава са луди и няма значение.
Какво общо имат единиците?
Тук имаме Лий...
Няма тройка. - Няма тройка!
Дали има някой някъде, който би искал...
... да ни причини това?
Дали някой няма тъмно минало?
Това е снимано тази вечер.
Какво? - Откъде знаеш?
Купих си тази блуза днес, следователно е от тази вечер.
Някой снимал ли те е сега?
Някой те е снимал, докато гледаше в кутията.
Гледаш в обектива. - Значи е бил в кутията.
Какво е това?
Не знам какво е. - Точки на стената, абажур.
Другите не са от днес, нали? - Не, нашата е от миналата есен.
Амир е сниман точно тук. - Как разбра?
Стои пред този барабан.
Това не разбирам какво е обаче. - От вратата ли е сниман?
Иззад завесата? - Сниман е оттам.
Когато почукаха ти там ли беше?
Теб те нямаше тогава. - Но гледаш право в обектива.
Значи е от тази врата тогава. Нали така?
Не помниш ли? Все пак това си ти, човече.
Това няма да разреши нищо.
Какво правиш? - Трябва да пийна нещо.
Добре.
Прилича на моя почерк, скъпи.
Виж това.
Сякаш аз съм го писала. - Успокой се.
Започваш да ме плашиш.
Това е твоят почерк.
Какво става?
Имам чувството, че полудявам.
Постоянно мисля за факта,
че изкара история, която сте преживели с Лори.
От всички истории, които можеше...
От всичко, което сме преживели с теб, ти да изкараш история с нея?
Съжалявам. - Пред всички.
Историята е луда, ние нямаме такива.
Не са достатъчно луди за теб.
Скъпа, това е хубаво нещо.
Не искам да имам вече такива истории.
Добре, майната му на това. Нека просто отидем там.
Ще отидем и теоретично ще видим дали теоретичните ние сме там.
Аз идвам с теб. - Нещо странно става тук.
Мисля, че трябва... - Трябва да премислим нещата.
Аз премислих и отивам. - Не може ли да седим тук?
Ако има втори мен, искам да се видя. - Няма начин.
Да вървим. Писна ми. Омръзна ми да говорим за това.
Омръзна ми да пишем за това. Същите снимки, същата хартия...
Чакайте. - Никой не се опитва да ни нарани.
Отиваме и разбираме какво става тук. - Ами ти? Ти искаше да отидеш.
Това беше, когато мислех, че може да имат телефон.
Четири фосфорни пръчки! - Може ли двама мъже да останат?
Моля ви? - Аз оставам.
То отиваш ли? Амир, моля те. - Добре.
И какво? Пак се разделяме? - Не, не се разделяме.
Просто ставаме две групи. - Добре.
Пръчки, пръчки, пръчки.
И аз идвам! Чакайте.
Успокойте се малко, идвам. - Защо?
Защото искам да дойда. Отивам с Кевин.
Дайте ни 20 минути. - Добре.
А после? - И бухалката ли взимаш?
Ще се оправим. Всичко ще е наред.
Ще разберем какво става.
Няма коли, няма хора. Няма нищо.
Хора, вижте.
Това е моята къща.
Майк! - Това е моята къща.
Майк, това не е редно. Това не е твоята къща.
Майк!
Това не е къщата ти, Майк.
Майк, това не е твоята къща!
Какво прави? Кевин!
Виждам Лий!
Трябва да вървим. - Да се махаме веднага!
Майк, трябва да се махаме оттук! - Някой идва!
Тръгвай!
Това е просто лудост.
Видя ли сте четири силуета като вашите?
С разликата, че имаха червени фосфорни пръчки.
Кой е имал червени фосфорни пръчки? - Те. Ние носехме сини.
Това беше единствената разлика.
Значи са отворили кутията с червените, когато спря тока.
Нищо ли ме им казахте? - Ти би ли казала?
Не бе бих. Аз бих помислила, че ще умра.
Добре. Това ли е?
Ами това и онази странна зона, която е по-тъмна от всичко.
И ние минахме през нея. - Да, минахме през нея по път натам.
Трябва да разберем какво става.
Няма интернет... - Не можем просто да седим тук.
Имате ли някакви книги тук?
Какви книги? За комети? - Комети, черни дупки...
Имам Шекспир, Хенри Милър и няколко постановки.
Аз съм просто шибан актьор. - Нещо по квантова физика?
Да, точно това ми е специалността.
Някои актьори четат.
Брат ти остави книга у нас и...
Какво? - Сложих я в пощенски пакет,
но я забравих в колата ти. Не знам за какво се разказва.
Просто една от неговите книги. Те са все за подобни неща.
Ще отида да взема книгата, за която не знам.
Някой ще отиде ли с него? - Донесе ли бухалката?
Да, това е добра идея. - Моля те внимавай, скъпи.
Да събудим ли Лий?
Как може да спи насред всичко това?
Извинявай, скъпи.
Господи, успокойте се всички.
Щях да му я пратя обратно.
Какво е?
"Гравитация: Увод в текущите изследвания."
Това няма да свърши работа. - Брат му учен ли е или нещо такова?
Много отнесен тип е. Наистина е много много умен,
не му е трудно да... Сякаш мисли прекалено мащабно.
Преподавал е в Калифорнийския. - Какво намери, Хю?
Това е...
Бележки на Браян за учебния план с неговия клас.
"Несвързаност и котка на Шрьодингер" говорил е за това.
Знаете ли какво е Котка на Шрьодингер? - Аз съм алергичен.
Това е... логичен експеримент.
Има котка в кутия, която има шанс 50% да е жива,
защото има флакон с отрова, който също е в кутията.
Обикновените физици казват, че е едното или другото.
Или е жива, или мъртва. Но Браян би спорил,
че според квантовата физика и двете реалности съществуват паралелно.
Чак, когато отвориш кутията, те се сблъскват в едно събитие.
Чуйте сега това, което е написано.
"Има и друга теория, че и двете положения продължават да съществуват,
отделно и несвързано едно от друго, създавайки свой поток на реалността,
базиран на двата изхода.
Квантовата несвързаност прави така,
че двата изхода да нямат общи допирни точки."
Това обяснява всичко.
Значи ние сме в кутията. Ние сме котката.
Ние сме живи и мъртви.
И има две отделни реалности...
... поне докато отмине кометата.
Докато отмине кометата?
Или несвързаността ще се запази и двете реалности ще останат отделно,
когато кометата отмине. Всички ще бъдем добре.
Несвързаността ни държи настрана едни от други.
Защо тогава другите ние се свързват с нас по този начин?
Не са искали. - Кой е снимал? Кой е писал номерата?
Ние започнахме, като търсехме къщата със светлините.
Да, може кутията да не е за нас. Тя не е за нас.
Ами ако вече сме повлияли на другите нас?
Сега се сблъскваме с нас.
Не и ако стоим настрана един от друг.
Късно е, вече бяхме там.
Помните ли филмът "Плъзгащи се врати"?
Където за частица от секундата, може да има две реалности?
В едната, тя тича за метрото и не успява.
Ръката й се заклещва на вратата. А в другата, успява да го хване.
В момента се сблъскваме с тях, но аз няма да ги чакам да са първи.
Полека, Майк. - Просто ще отида и ще ги избия.
Какво? - Може и да се шегувам.
Аз си обичам живота. - Нека помислим разумно
и се придържаме, към това, което знаем.
И кое е разумно, просто да седим тук? Да не правим нищо?
Знаем, че взехме тази кутия, нали?
Значи първо трябва да я върнем, нали? - Майната му, няма да я връщаме.
Нямам доверие на тази къща. Това остава тук.
Какво те изплаши толкова? - Това е тъп въпрос.
Не сме във война с онази къща.
Може буквално да са същите хора, които сме и ние.
Майк казва, елата и ни избийте. - Майната ти, ще нападна пръв.
Ако нападнеш пръв, знаеш ли срещу кого ще се биеш?
Ти. Ще налетиш на себе си.
И кой ще бие в този двубой?
Кий видя през прозореца там? Себе си ли видя?
Не видях себе си. Казах ти кой беше. - Добре.
Но какво ще стане, ако аз в онази къща пия?
Помислете за секунда.
Това е един прецакан Майкъл. - Господи.
Няма да чакам шибаният пиян Майк да дойде и да ме убие.
И да убие теб, и теб, и теб.
Няма да чакам това.
Чакай малко.
Кой видя, когато беше там? - Видях Амир, видях Хю...
... видях и... Лий. - Лий не е тук в момента.
Тя спи. - Как така спи?
Значи все пак е различно. - Не е същото.
В тази реалност, Лий спи. Може в онази реалност ти да спиш.
Затова Майк не я е видял. - А ако Бет спи в онази реалност...
... те нямат книгата. - Да, така е.
Другата къща не разполагат с книгата. А ако нямат книгата,
те не водят този разговор в момента.
Ако им вземем книгата от колата, ще избегнем всичко това.
Да им вземем книгата? - Това е възможност.
Хю, дай си ключовете. - Не, не, почакайте.
Не трябва да се месим в нищо от това. - Защо да рискуваме?
Той говори да ходи са се бие с тях. - Защо да влошаваме нещата?
Защото няма да се налага да ги убивам. Просто ми дай ключовете.
Не. Не мисля, че трябва да правим каквото и да било.
Няма да получиш ключовете ми.
Къде отиваш, Майк?
Как знаем, че сме точно ние? Ако са само копия.
Ако са нашите тъмни половини. - Да.
Ние сме. - Имаш предвид враждебни?
Ако сме ние, това по-хубаво нещо ли е?
Звучи сякаш така ще може да достигнем по-високо самосъзнание.
Като приемане на нас самите? - Да. Говори се да опознаеш себе си,
да се преоткриеш и сега имаме тази възможност.
Реално да се открием физически. - Това е голямо напрежение.
Вижте кой се присъедини към нас. - Здравейте, всички.
Как си, миличка? - Добре дошла на твоята вечеря.
Да. Как върви партито? - Върви. Липсваше ни.
Имам идея, която ще ги спре да вземат книгата от колата.
За какво говориш? - Ще отида там и ще изнудя себе си.
Ще оставя бележка на Майк, да не ходи за книгата до колата.
Как така ще се изнудваш с бележка? - Нещо, което не искам да се разбира.
За какво говориш? - Онова нещо с Бет.
Онова нещо с Бет? Мислех си, че с Хю го изгладихте преди години.
Това е възможно най-лошата идея. - Добре е, на мен ще ми подейства.
Това е същият човек. - Не знаем това. Ти не го знаеш.
Брилянтно е. - Не, не е.
Не! Познавам този поглед.
Майк, недей.
Отклонение. - Иначе биха били същите хора.
Ако са същите хора, защо не се оставим взаимно на мира?
Аз това бих искал да направя. - Може би така е най-добре, нали?
Добре ли си? - Да, да.
Все още съм замаяна от капките или е просто...
Какви капки?
Да не си й дала от... - Да, тя искаше.
Просто се чувствах много странно.
Просто от моето специално лекарство. - Какво е то?
Има ехинацея, хидрастис, пасифлора и малко кетамин.
Кълна се в Господ. - Кетамин?
Не е като онези... какво?
Съжалявам ако греша ужасно
и казвам нещо много неподходящо...
Какво?
Слагала ли си от това в храната?
Да, това би обяснило много неща. - Лий сама поиска. Стига, Амир.
Ти сериозно ли? - Трябваше да попитам.
Тя ми поиска и аз й дадох.
Когато взехме онези гъби, преди много години,
говорихме за това и аз сложих малко в соса за спагетите.
Беше групово решение. - Тогава се съгласихме, но...
Мислиш, че просто бих сложила дрога в яденето ти?
Господи! - Добре, ще ви покажа.
Мислите, че съм ви дрогирала? - Нека видим колко е останало.
Това е шишенцето, което донесох. - Да, и е с четвърт по-малко.
Тя взе няколко капки. Това е. - Това е много силно лекарство.
Не можеш просто така... - Разредено е.
Отворила си го и си го разредила? - Добре, но ако вземеш достатъчно,
ще получиш ли халюцинации? - Трябва огромна доза.
Цялото шишенце например. - Добре, но вярно ли е?
Добре, а вярно ли е, че друг страничен ефект е параноята?
Да, но както казах, трябва да изпиеш цялото шишенце.
И дори всеки от нас да изпие по едно такова шишенце,
не може да създаде масова халюцинация.
Не съм престъпник! - Би било добро решение на това.
Не е ли по-добре да сме халюцинирали? - Да, но това не е обяснението.
Аз ти вярвам. Сама поисках. - Това е шишенцето.
Тя поиска, аз й дадох. Не съм сложила в храната ви.
Не съм слагала в храната, ясно? - Успокой се.
Кълна се в Господ.
Благодаря.
Това е хубаво. Откъде е? - Галакси. Евтиният магазин.
Обожавам това място. - Знам, има много хубави неща.
Искам нещо за пиене.
Да.
Просто искам да се събудя и да започна отначало.
Синьо.
Даже не е отваряна. - Какво ще правим?
Трябва да се махнем оттук. - Добре.
Добре, да вземем книгата. - Ще вземем ли кутията?
Да я вземем. Те...
Добре ли си?
Къде изчезна?
Искам нещо за пиене.
Къде изчезна? - Бях до къщата.
Казах ти. - Какво стана?
Просто оставих бележката.
Видях книгата.
Щях да разбия прозореца на колата и да взема книгата.
Но не го направих.
Просто оставих бележката и...
... щях да изчакам, за да видя реакцията им.
Но се уплаших. - Нямаше те 5 минути.
По-скоро 45. - Не. Говорихме и ти отиде в кухнята.
Нямаше те 5, максимум 10 минути.
Ти си луд.
Не, Майк, не прави това.
Господи. - Майк, какво правиш.
Майк, моля те. Защо сега? - Защо не сега, скъпа?
Къде са Хю и... - Бяхме в кухнята.
Къде е Хю? - А Амир?
По-важното е къде е кутията.
Господи, взели са кутията. - Майк, къде отидоха?
Нямам никаква идея къде отидоха. - Шегуваш се.
Ти беше тук. Какво стана? - Къде е книгата?
Защо ще ги носят в другата къща?
Казаха, че искат да ги върнат, за да оправят всичко.
Всичко да се оправи, като в началото, но...
Защо ще вземат книгата? Тя беше единственото ни преимущество.
Взеха всичко, което имаме. - Чакай малко.
Трябва да отидем да ги вземем. - Чакай, те първи тръгнаха, нали?
След това се върнаха и казаха, че са видели нещо.
Оттогава се държат странно. - Какво намекваш?
Не, вие също ходихте. - Помисли.
Всички... Ти също излиза! - Амир е много тих откакто се върна.
Амир е много странен. - Ще ги доведа. Ще видя какво става.
Скъпи, няма да ходиш никъде. - Ще се върна след минутка.
Ще ги върна и ще разбера какво става. - Не! Няма да излизаш!
Скъпа, успокой се. Какво? Спокойно, ще се върна.
Не, няма да те пусна!
Ще е пълна лудост.
Добре, какво ще правим? Те са някъде там,
а аз се кълна, че ще получа инфаркт. Трябва да направим нещо.
Даже не знаем дали са били те. - Би ли престанала да го повтаряш?
Ако не са били те, Майк е прав. Не можем да се доверим на тези
от другата къща или един на друг. - Така е.
А нашите улики току-що напуснаха къщата.
Не, чакайте.
Уликите са още тук.
Ако те са има снимките...
Майк, ти ни снима с Кевин, нали?
Тук ли е снимката?
Не издържам повече на това.
Поне би ли я потърсил?
Ще потърся друга бутилка вино.
Това е пълна тъпотия.
Трябва ли да го наглеждам? Не искам да гадая, но...
Не знам.
Изчакай една минутка и после...
Не знам, влез и говори с него.
Вече не мога да позная Майк. Не и когато пие.
Всички проблеми между нас започнаха с пиенето му.
Затова напуснахме Лос Анджелис. Затова няма кариера.
Той е просто... не е човекът, за когото се омъжих.
Как си? Държиш ли се?
Добре, с оглед обстоятелствата. - Въобще не ти вярвам.
Малко съм... - Какво става?
Амир каза, че отиваш във Виетнам, а Ем няма да идва с теб?
Да, трябва да замина по работа, за... не знам колко.
Мисля, че четири месеца. Искам тя да дойде, но...
Ако не дойде с теб е луда. - Да, така мисля и аз.
Не знам. Наистина не искам да ви се меся.
Явно не е моя работа, но мисля, че ти винаги си бил човек,
който е изключително отдаден на живота и работата си,
а ако имаш партньор, който постоянно се двоуми за всичко,
то не знам дали това би те направило щастлив.
Тя е...
Обичам я и тя си е такава.
Понякога е малко... - Висока?
Малко ти е висока.
Стъпваш ли на пръсти като я целуваш?
Понякога хората просто си пасват добре.
Лори... - Като на мача на Шаркс.
Не ми казвай, че не си пасваме.
После цяла седмица правих йога, за да се възстановя.
Това го помня. - Просто си мисля, че може...
Лори. - Съжалявам.
Прекрачвам всички граници с теб.
Скъпа? - Здрасти.
Знаеш ли, мисля, че си права,
че за всичко случващо се има причина.
Да донеса ли бухалката?
За теб или за мен?
За всеки случай.
Какво правим тук?
Ако загубя контрол там, губя го и тук.
Не е задължително да е така. - Напротив. Същото е.
Не е. - Откъде знаеш?
Защото няма начин някой там или където и да било,
да те обича колко мен тук и сега.
Издъних се.
Как си?
Добре.
Всичко наред ли е?
Да не се е случило нещо?
Преди малко Бет дойде при мен и...
... не каза много, но каза, че тя...
... ви е видяла с Лори да си говорите в преддверието и...
Ем, мисля, че има по-важни неща, за които да се притесняваме сега,
вместо за какво Бет е казала.
Исусе!
Сигурно е генераторът. - Добре, знаеш какво да правиш.
Сигурно има хиляда кибрита из нас. - Кевин, има ли кибрит?
Да. Ето, вземи.
Ще сложиш ли тази на масата. - Да, да.
Това беше отпред. Прозвуча като откъм колите.
Сякаш някой разби някоя кола. Излизам, не издържам повече.
Ще видя какво става. - Излизаме всички.
Добре, но аз тръгвам сега. - Не мисля, че трябва.
Вземете фенер. - Всичко ще е наред.
Момчета, водете вие. - Готови ли сте? Стойте един до друг.
Откъде дойде шумът? - Не знам.
Това е, нали?
Господи!
Има ли нещо вътре? - Не виждам нищо.
Господи. Да си проверим ли колите?
Това е лудост. - Да, всеки да си провери колата.
Да видим нашата кола. - Добре, след теб съм.
Всички ли сме наблизо?
Не трябва да се разпръсваме много.
Всичко наред ли е? - Да, аз просто...
Сложих си онзи пръстен, който ми взе от панаира.
Помниш ли?
Знам, че е глупаво, но исках да го сложа.
Беше хубав ден. - Да, беше хубав ден.
Всичко наред ли е между нас?
Да, скъпа. - След всичко това с Лори?
Да. Не знам тя какви ги мисли,
но между нас с теб всичко е наред.
Ела тук.
Всичко наред ли е с колата на Хю?
Какво искаш да кажеш? - Ами, взели ли са нещо?
Току-що провери колата му. Взели ли са нещо?
В това няма никаква логика.
Дали някой се опитва да ни сплаши?
Сплаши? Не. Просто нищо от това няма никаква...
Сякаш търсят нещо и...
Но там няма нищо. - Именно. Тогава защо?
И те и ние можем да видим, че там няма нищо.
Знам! - Защо тогава ще чупят прозореца?
В това няма логика. - В нищо от това няма логика.
Къде беше? - Отидох да взема този пръстен.
Хубаво.
Добре, чакайте малко.
Нека се опитаме да разберем защо ние...
... бихме разбили колата на Хю...
... знаейки, че книгата не е там. - Предполагаме, че книгата е мотивът.
Ако мотивът е напълно различен?
Чухте ли нещо? - Беше отвън. Не, Майк!
Мамка му! Някой идва!
Идват насам. - Да, това е Хю.
Хю и Амир ли са? - Да, синьо е. Хю и Амир са.
Идват към вратата. - Сигурен ли си?
Така изглежда. - Скъпи!
Добре ли сте всички? - Къде бяхте? Какво стана?
Къде бяхте? Защо взехте това? Какво сте направили?
Ще ни кажеш ли какво стана?
Отидохме да се обадим и тогава...
Когато погледнахме през вратата видяхме...
Видяхме това. Аз се уплаших. Паднах и си ударих главата.
Върнахме се в къщата... - Чакай, вие вече бяхте тук.
Вече чухме историята. Защо ни я разказвате пак?
Вие се върнахте с кутията. - Върнахте се като си удари главата.
Дадохме ти лепенка, а ти ни даде... - Но не беше тази лепенка.
Какво искаш да кажеш? - Господи, дадох ти непромокаема.
Чакайте малко. Имало е Хю и Амир тук?
Да, и си тръгнахте с книгата и снимките. Не знаехме къде сте.
Бяхме в къщата, в която всички са с червени пръчки.
Вие имахте червени фосфорни пръчки.
Ние сме имали червени... Взехме ги от другата къща.
Точно така. - Вижте.
Вижте, кутията с червените все още е непокътната.
Ако са тръгнали оттук, значи са оттук.
В правилната къща са.
Ами, добре дошли тогава. - Добре дошли.
Съжалявам, човече. - Няма проблем.
Какъв беше другият Майк? Како правеше?
Другият Майк е... Притеснява се за теб.
Значи вие ни оставихте бележката. - Не, не можах да я оставя.
Останахме с две бележки. - Ние също.
Ние имаме две бележки. Едната, която е писана тук,
а другата намерихме на вратата.
Ако ти не си и другият Хю не е...
Тогава кой е оставил бележките?
"Квантовата несвързаност гарантира, че различните изходи
няма да си взаимодействат."
Значи тази бележка е писана поне четири пъти.
Чакай, колко Хю и Амир се разхождат там навън?
Добре, преди да направим нещо, трябва да измислим начин,
как да бележим нашата къща. - Просто да стоим вътре.
Права е. - Това не е реалистично.
Трябва ни някакъв маркер за къщата.
Ако всяка къща е еднаква и сложим маркер пред нашата къща,
може да има безкраен брой къщи с този знак.
Трябва ни нещо произволно. Да не може да се повтори. Уникално.
Зар. Имаме ли зарове?
Барбут. - Да, барбута.
Ако всеки хвърли зарове за всеки от нас, това прави...
6 по 6 по 6 по 6... Това е са много произволни.
Възможността за повторение е нищожна. - И после какво?
Но трябва да имаме и нещо визуално.
Ще го запишем ли? Отвън ли ще го сложим?
В плик? Пак няма да сме сигурни. - Не, не, не.
Трябва да я маркираме с нещо. - Да, ще ги сложим в кутия.
Точно това са направили те. - Те са по-напред от нас.
Те са превели маркер за къщата си. - Бил е уникален, но ние го взехме.
Изглежда ни добра идея, видяло се е добра и на тях.
Имате ли кутия? - Да, сега ще проверя.
Значи ни трябват снимки. - Това е лудост.
Цялата вечер е такава. - Имаме много снимки тук.
Това е нелепо. - Аз съм адвокат на Гризли Адамс съм.
Никога не бих те наел. - Това става ли за кутия?
Даже не знаех, че я имаме. Беше под купчина боклуци отзад.
Става. - Значи това е ваша кутия?
Била е тук през цялото време. - Разбира се, че е била.
Не ми харесва идеята да режем тези снимки.
Имаме само общи снимки, скъпи.
Всъщност аз трябва да имам снимка на Кевин.
Странно. - Имам я на моето...
Банковите ми сметки са записани на гърба на тази стара снимка.
Стои в портфейла от цяла вечност. Ето я.
Какво? - Знаеш ли, просто ще срежа някоя.
Само тази, няма проблем. - Ще изтрия номерата, недей.
Готово. - Страхотно. Само моя снимка няма.
Радвам се, че всички си пазите снимки на стария си приятел Амир.
Ще те снимаме сега.
Усмихни се, задник.
Дай да видя. Не е точно същата.
Не е същата като от онази кутия.
Снимали са ме и в другата къща, но не е точно същата.
За това говорим.
Моментът, който ще е различен.
Това ще направим сега със заровете.
Чакайте. След като сме синята къща, няма ли да пишем със синя химикалка
Има логика. - Шансовете се увеличиха с 3.
Всеки ли има зар?
Бет? - Добре.
Шест.
Хю? - Три.
Майк? - Четири.
Шест.
Две.
Знаете ли какво е "произволен код"?
Когато си влизаш онлайн в банковата сметка и когато стигнеш до паролата
и то ти дава картинка да избереш?
Това е. Казва се и МФА. Мулти-факторен аутентикатор.
Ние ги правим на всички наши сайтове.
Това е иконка, нали? Произволен... - Произволен обект.
Да. И какво ще стане ако всяко от тези има произволен обект,
който да отговаря на произволен код?
Ясно, ще сложим нещо вътре.
Можеш да сложиш всичко вътре, нали? Свещ или книга или...
Ръкавица. - Или хилка за пинг понг.
Или хилка за пинг понг, точно така.
Точно така.
Това как е? Произволно, нали?
Има ли нещо произволно тази вечер?
Ако трябва да излизаш, проверяваш кутията, отваряш я,
виждаш това и имаш едно добро начало. - Чувстваш се по-добре.
Добре, имаме кутията. - Трябваше ни цяла нощ да го разберем.
Белязахме къщата. Ако сме заедно, внимаваме и никой не се лута напосоки
ще преодолеем това.
Благодаря, треньоре. - Искаш ли нещо?
Да, вода ако може. - Аз искам нещо по-силно.
Чудя се различават ли се тези номера от тези в другата кутия?
Сега ще проверя. - Къде ми е калкулаторът?
Да видим. - Ние сме осем...
Това е шест по шест по...
... по шест.
Три цвята фосфорни пръчки, по три...
Това 5,038,848 възможни вариации.
Това е възможността за съвпадение.
Добре ли си?
Всичко наред ли е с цифрите? - Да.
Помниш ли коя цифра беше написана на гърба на твоята снимка?
Пет. - Така ли?
Намерих хубаво място отпред, стига други Хю и Амир не дойдат.
Кевин, помниш ли коя цифра беше написана на гърба на твоята снимка?
Шест. - Сигурен ли си?
Бет? - Три.
Хю, ти помниш ли? - Беше три.
Сигурен ли си? - Да. Какво става в кухнята?
Правим кекс.
Момичетата правят десерт,
преди другата къща да го изядат.
Майк, трябва да ти покажа нещо.
Цифрите, които помня от кутията, която донесоха от другата къща,
са тези номера.
Но това са номерата, които открих тук.
В тази тетрадка.
Попитах всички дали си помнят номерата.
Бет и Лий са от тази къща със сигурност,
защото не са я напускали.
Но всички ние останалите... Не сме от тази къща.
Ние сме просто посетители.
Което значи, че тази Лий не е твоята съпруга.
Следиш ли ми мисълта?
Има и още.
Защото Хю и Амир...
... са от трета къща.
Показа ми телефонът си преди малко. Не беше счупен.
Помниш ли тъмната зона през, която преминахме?
Имам чувството, че който я премине, сякаш попада в средата на рулетка.
После се озовава някъде на принципа на случайността.
Който я пресече няма да се върне в къщата, от която е тръгнал.
Мисля, че трябва да намерим пътя до нашата къща,
преди кометата да отмине.
Защото, когато премине, можем да останем тук.
Където и да се намираме.
Не искам да оставам завинаги тук.
Ако теорията ти е вярна...
Ако минем през тъмното място и то е като рулетка,
няма как да сме сигурни,
че ще се върнем в нашата къща.
Мисля, че трябва да стоим тук.
Мисля, че вече сме заклещени тук.
Сложих я близо до портата.
Ако всички останем тук, всичко би трябвало да е наред.
Не отваряй! - Кой е?
Какво е това? - Майк.
Мамка му!
"Майк, приятелю, Бет плюс книгата е равно на клуб Тринидад.
Не позволявай да се случи на всяка цена, приятел."
Какво е това?
Просто бележка.
Майк имаше лудата идея, че ако я остави там при тях,
това ще ги спре да вземат книгата. Нищо не е. Просто глупава идея.
Но нашият Майк не я е оставил. - Някой друг луд Майк обикаля наоколо.
Ти знаеш ли какво е? - Казах ви вече. Нищо не е.
Тогава защо не ни разкажеш?
Бет?
Майк, какво е това?
Това е...
Нищо не е. - Ако е нищо,
защо носа на жена ми кърви?
Бет, какво е това, мамка му? - Казах ти, че е лоша идея.
Преди 12 години. Майк и Бет.
Искаше сам да се изнудва, за да не вземат книгата.
Това е много лошо.
Чакай, не си ли казвал на Хю? - Беше в списъка с неща за правене.
Просто трябва да изкараме нощта.
Защо не ми каза? - Той каза, че ти е казал!
А ти защо не ми каза? - Защото ти не каза нищо по въпроса!
Кой друг знаеше за това?
Лий, ти знаеше ли?
Да. - Кевин, ти знаеше ли?
Той ни каза. Каза и на теб. - Всички сте знаели! Всички, освен мен?
Мислехме, че ти знаеш.
Хю, слушай. Не е това, което изглежда. Не е...
Мястото ни даже не е тук. - Идваш ми в повече, човече.
Слушай, ние сме посетители тук. Това не е нашата къща.
За какво говориш? - Това е къщата на Лий и Бет.
Спиш с жена ми и ми излизаш с това? - Виж си телефона. Счупен ли е?
Какво общо има това? - Счупен ли ти е телефонът?
Какво общо има това, мамка му?
Просто го направи. - Покажи ни.
Не, телефонът ми не е счупен. Какво общо има с това,
че спиш с жена ми? - Беше счупен от началото на вечерта.
Не, телефонът на Ем е счупен. - Твоят също.
В първата кутия, която взехме, имаше произволен елемент.
Какъв беше той? - Какво общо има това?
Отговори му.
Телбод. - Не, не, не.
Ние имахме ръкавица. - Нашият беше хилка за пинг понг.
Моят беше салфетка. - За какво говориш?
Хю, това не е моята Лий, това не е твоята Бет,
а аз не съм твоят Майк. Ти не ми се сърдиш.
Ние сме в различна реалност.
Да, в различна реалност сме, защото в моята
най-добрият ми приятел не спи с жена ми.
Хю, разбираш ли какво ти казвам?
Всичко започна тази вечер и ако има милиони различни реалности,
аз ще съм спал с жена ти във всяка една от тях.
Шибан... - Не, не! Хю!
Хайде!
Добре ли си? Ще донеса лед. - Успокойте се.
Добре ли си?
Седни.
Добре ли си, скъпи? Чакай да ти сложа това.
Трябва да сложа нещо на раната.
Знаеш ли, направих някои избори, за да съм тук с теб сега.
Заклещен съм тук.
Аз съм като мъртвата котка, нали?
Цяла нощ се притеснявам, че има някакви мрачни наши версии.
Ами ако ние сме мрачните версии на себе си?
Какво беше това?
Мамка му! Защо не ми каза?
Има някой в къщата.
Разкарай се оттук! - Не, не, не.
Исусе! Какво става?
Добре ли си? - Кой беше това, мамка му?
Майк? - Някой знае ли какво да направи?
Диша ли?
Исусе! - Лори, всичко е наред.
Успокой се. Лори, престани.
Исусе, Лори!
Кевин, накарай я да млъкне!
Всичко е наред, Лори. Просто дишай. Добре си.
Ем!
Ем, къде отиваш?
Просто се успокойте. - Всичко е наред.
Разкарайте го от мен! - Донеси парцал или кърпа.
Ето, ето! - Махнете го! Не понасям кръв!
Готово, няма го. Всичко е наред. Успокой се.
Разкарай се!
Така плашиш всички.
Кои сте вие?
Всички вие сте луди! Винаги сте били луди!
Тя носи само лоши вести. Не сме се виждали от години.
Знаеш ли, че виетнамският език е графично базиран?
Човешки ресурси, да.
Наистина е графично базиран.
Здрасти.
Наздраве.
Не мисля, че работя много.
Трябва да работя много, но има добър баланс.
Ти какво ще правиш, докато той работи?
Не знам. Ще се мотая. - Ще проучваш.
Ще събирам средства.
Събиране на средства в Сан Франциско - Инвестирай във виетнамците.
Сигурно е прелестно. - Да, по това време на годината.
Братовчед ми живя година там и каза, че е неописуемо.
Бил ли си там? - Не и във Виетнам. Бях в Камбоджа.
Камбоджа беше страхотна. - Видя ли Ангкор Ват докато беше там?
Да, бяха добри времена.
Чудесно.
Трябва да се снимаме.
Какво беше това? - Като счупен прозорец на кола.
Като странично стъкло. - Това е моето.
Да вземем ли фосфорни пръчки? - Не отиваме на рейв парти.
На теб на парти ли ти се ходи?
Не виждам никого.
Кой е това там? - Мамка му!
Мамка му. - Скъпи.
Ще се оправя. - Съжалявам.
Няма щети по купето.
Взели ли са нещо? - Дори не са взели радиото.
Защо не проверим и нашите коли, за да видим какво става?
Скъпа, къде е нашата кола? - На алеята.
Ем, добре ли си? - Да. Тук съм.
Какво правиш? Хора, тя е тук!
Търсихме те. - Бях до колата.
Добре ли си, скъпа? - Да, просто... Да.
Избяга от нас. - Не съм.
Това е най-лошото, което може да стане днес.
Бях да взема пръстена.
Не, ще стоя тук. - Добра идея.
Какво правеше навън?
Ем? Какво правеше навън?
Гледката на кометата е страхотна оттам.
През тази врата ли влезе? - Да.
Какво й има на вратата? - Това е вратата към никъде.
Добре. Хайде да отидем да погледнем.
На всички им писна да слушат за фън шуй.
Навън е адски студ. - Хайде.
Ти ни накара. Хайде да я видим.
Защо не иначе ползваме тази врата? - Защото няма комети всяка вечер.
Господи. - Какво прави?
Разпада се. - Така ли правят по принцип?
Да, предполагам.
Ем, сега като те няма за месец, Катерин Мерис ще вземе ли живота ти?
Никой не може да го направи вече.
Това ми харесва. - Стига.
Искам да си направим скара на кометата.
На дълъг шиш.
Да? - Ем? Добре ли си?
Да, просто дъската падна на чинията.
Не използвай тази. Другата работи.
Добре, сега излизам.
Господи! - Ем.
Станала си.
Правя закуска. Ще е готова до 5 минути.
Здрасти, по-добре ли си?
Да.
Отивам да се облека.
Добро утро.
Добре ли си, скъпа?
Добре ли си?
Снощи припадна.
Бълнуваше. Сложих те на канапето.
Намерих това в банята.
Странно. Ти ми звъниш.
Ало?
Превод hitzata UNACS TEAM 2014 ©