Имението Фоул Ирландия
Светът е в шок.
Най-дръзките кражби на нашето време.
Откраднати експонати от цял свят, чиято стойност е неизмерима.
Може да се опише с една дума, "медийна ярост".
Колекция от най-редките доказателства за древни светове.
Обществото осъди остро деянията му, някои предположиха дори конспирация.
Дръзките кражби остават загадка.
Тълпата се е събрала... - Той е! Той е!
Изглежда, Артемис Фоул младши е тук.
Властите подозират един мъж, Артемис Фоул.
Водещите новини, заподозрян за съучастник на Артемис Фоул,
беше задържан близо до имението.
Има ли връзка между него, Артемис Фоул и множеството кражби?
Имаме информация, че лично британските спецслужби са поели случая.
Ще направите ли изявление?
Какво е чувството баща ти да е престъпник, Артемис?
Отдел за разпити "Ред Форт" на МИ6 Устието на река Темза, Лондон
Име? - Сламчо Челюстокопач.
Защо бяхте в имението Фоул?
Незаконно ли е да се мотам? - Това е лъжа.
Ако не ни кажете истината, ще останете заключен за постоянно.
Чакай, чакай. Не ви трябвам аз.
Аз съм просто един талантлив миньор.
Трябват ви мозъците на операцията. Които откраднаха Акилоса.
Какво е "Акилоса"?
Акилоса е оръжие, толкова мощно и загадъчно,
отвъд границите на въображението. - Лъжеш.
Звучи нелепо, но мога да го докажа.
Г-н Челюстокопач, силно се съмнявам в това.
Ще видите.
Видяхме само необичайна сеизмична активност около имението,
и разказите за феи на един луд рибар.
Може би е видял нещо, което не е трябвало да вижда.
Празни приказки от обикновен крадец,
който незнайно как, работи с доста необичаен крадец.
Кажи ни всичко за мъжа, за когото работиш.
Мъжът? О, не.
Не става дума за бащата.
Става дума за сина.
Синът?
Не подценявайте хлапето.
Нека ви разкрия,
безкрайните възможности на магията.
Нека ви разкажа,
историята на Артемис Фоул.
Историята започва, като всяка страхотна история.
На място, където магията и чудесата са все още живи.
Най-вълшебното място на Земята. Ирландия.
Родното място на Артемис Фоул.
Артемис обожаваше Ирландия.
Сушата и морето.
Но мразеше училището.
Защото не му бе нужно.
На седем, победи европейския шампион по шах Еван Кашоги в пет хода.
На девет, спечели конкурса за проект на Операта в Дъблин.
На десет, клонира коза, и я кръсти Брус.
Необичайно име за коза, но той е необичайно дете.
А когато си толкова специален, трябва да поддържаш имиджа си.
А сега, Артемис, да поговорим, може ли?
Разбира се, докторе.
Виждам, че се възхищаваш на креслото ми.
Стара семейна ценност. Дядо ми се е сдобил с него на аукцион в "Сотбис".
Викторианско е, някъде 1689-1702 г., но съм убеден, че ви е известно.
Впечатляващо. - Казват, че някога е стояло в двореца.
Любимото кресло на кралицата. Е, Артемис, какъв е проблемът?
Проблемът е, че знам отговорите на всичките ви шаблонни въпроси.
Проблемът е, че ви липсва уважение, и третирате всички, като по-нисши.
Това е смехотворно. Има няколко души, които високо ценя.
Наистина ли? Кого например?
Алберт Айнщайн. Теориите му обикновено са правилни.
А някого, когото познавате лично?
Явно знаете всички отговори, докторе. Защо вие не ми кажете?
Добре, откъде да започнем?
Моята биография, предполагам.
Да, тя обяснява много неща. - Като например?
Първо, вашата скъпа майка, разбира се.
Прекрасна жена според мен, която ни напусна без време.
Но за съжаление, не е упражнявала никакъв контрол върху поведението ви.
После, вашият баща.
И мистериозните му отсъствия от вкъщи.
Това е болезнена тема, докторе.
Не смятате ли, че те са причината за вашето държание?
Не. И да вметна, че в двореца обикновено не държат фалшификати.
Фалшификат? - Добра работа, мога да ви уверя.
Погледнете главичките на гвоздеите. Машинна изработка.
Не по-рано от 1920 г. Дядо ви е бил измамен.
Така само избягвате въпроса, Артемис.
Дали не е заради бремето, което ви наследи баща ви?
Не. Заради тази смехотворна терапия е, на която съм принуден да се подлагам.
Този сеанс не е приключил, млади човече.
Но не си мислете, че Артемис беше самотен,
дори понякога да изглеждаше на такъв.
Защото, ако имаше нещо, което харесваше повече от себе си,
то бе да си е вкъщи, в компанията на баща си.
Артемис Фоул старши, търговец на антики и ценности
и всевъзможни неща от ирландската митология.
И както предполагате, той разказваше на малкото си момче
всичко за Гномите, Баншиите,
Феите и Гоблините.
С такава страст, че човек би помислил, че самият той вярва
в съществуването на чудатите създания.
И тази страст предаваше на сина си, в кратките моменти, прекарвайки вкъщи.
Но когато беше там, не пропускаше да запознава младши
с всичко, което знаеше за феите.
Подготвяше момчето за деня, който доста подрани,
предвид очакванията.
Разказвал ли съм ти, откъде са тези камъни?
На хиляди години са, когато е сключен мирният пакт.
След войната, между хората и Туата Де Данан, човек и фея...
Кога тръгваш?
Подготвят хеликоптера, синко.
Съжалявам. Ще се върна, щом мога. - Това повтаряш всеки път.
Знам, Арти.
Остана едно важно нещо, което трябва да направя.
И знам, че не ти е лесно, но, скоро ще приключа.
Както в приказките, всичко има своят край.
Който те кара да се усмихнеш.
И при нас ще е така.
И когато моята свърши, ще започне нова приказка.
И може би, силно се надявам,
да е твоята приказка. - Вече не съм дете, тате.
Свикнал си с магията. Вярваш в гоблините, троловете,
както и в разказите за връх Тара.
Единственото нещо, в което искам да вярвам си ти.
Разбирам.
Ела, синко.
Обичам те, синко.
Нямаш представа колко.
Тогава ме вземи с теб.
Ти си всичко, което ми остана, Арти.
Нека те предпазя, колкото се може повече.
Да вървим.
И помни, когато ме няма:
Нека пътят ти бъде осеян с цветя.
Нека щастието е винаги с теб.
И нека няма мрак в сърцето ти.
Дъждът да ти е пръв приятел, защото без него би била пустошта.
И докато не се срещнем отново, някой приятел да бди над теб.
Лека нощ, синко. - Лека нощ, татко.
"ИРЛАНДСКИ ПРИКАЗКИ"
За какво говориш?
Да, той излетя вчера, както е по план.
Как така не е пристигнал? - Яхтата беше празна.
Провери ли списъка с пътници?
Колко време имаме, преди медиите? - Не знам. Но проучи случая.
Това е Домовой Бътлър. Приятел, ментор, бодигард.
Изучавал 10 г. бойни изкуства в Киото, 7 г. боравене с оръжия в Москва,
шест години бодибилдинг в Калифорния.
Но не дръзвайте да го наричате "иконом",
въпреки че фамилното му име е "Бътлър".
Може да му викате "Дом" или "Домовой" или "Грамада в костюм",
но ако го наречете "иконом", ще ви разчлени на две.
Очаква се време с променлива облачност,
особено по западното и северно крайбрежие.
А сега, водещите новини.
Известният колекционер Артемис Фоул е обявен за международно издирване.
Яхтата на бизнесмена единак, наречена "Ол Стар",
бе открита изоставена снощи в Южнокитайските морета.
Фоул е виден колекционер и търговец на антики,
но нови, драматични събития разкриват, че е заподозрян
в някои от най-големите грабежи през последните 10 години,
включително в изчезването на безценния "Розетски камък" от Британския музей,
незаменимата "Арфа на Бору", от 14 век
и емблематичната "Книгата от Келс" от колеж Тринити, Дъблин.
На яхтата не бяха открити признаци на борба. Но собственика липсва.
Разследването продължава,
но докато не бъде открит за коментар, съмненията си остават.
Татко!
Артемис. - Къде е той, Дом?
Не знаем. Изпратих хора да проверят.
И въпросът е...
Артемис Фоул, търговец на антики или престъпен гений?
Как смеят! Той не е престъпник! Той е баща ми!
Баща ми!
Татко!
Артемис, не вдигай!
Артемис! - Тате!
Ало? Татко?
Ало?
Артемис-младши, предполагам. Баща ти е мой заложник.
Какво? Кой се обажда?
Това шега ли е? Искам доказателство.
И ще го получиш.
Татко? Татко? - Артемис.
Слушай, синко, не се меси.
Чуваш ли? Няма как да ми помогнеш.
Всичко е истина!
Баща ти открадна нещо мое. Враговете ми следят всяка моя крачка.
Намери го вместо мен. Донеси ми Акилоса, или повече няма да го видиш!
Артемис! - Какво е Акилоса?
Ти си умно момче. Ще разбереш.
Имаш три дни.
Артемис, какво казаха? Дословно.
Който и да е бил... - Мъж или жена?
Не знам, искат нещо наречено Акилос. Какво е това?
Артемис, облечи се и ме последвай.
Все още не трябваше да виждаш това.
Баща ти ще ме убие, ако разбере, че влизаме тук.
Показвам ти го, защото нямам избор.
Какво е това? - Тук е целият труд на баща ти.
Както и на предците му.
Не е каквото изглежда, Артемис. Всяко нещо си има причина да е тук.
За да се запази тайната му, или да не попадне в грешни ръце.
Това са реликви от друг свят. - Не разбирам.
Не би трябвало да разкривам семейния ви бизнес.
Тези реликви се предават поколения наред.
Тайни, които баща ти щеше да разкрие, когато си готов.
Но феи не съществуват. Всичко това е измислица.
Огледай се, Арти.
Може би, тези истории ще ни помогнат да го намерим.
Но откъде да започнем? - Нищо не знам за Акилоса, ами ти?
Не. Помагах му в описа на нещата тук, но никога не е споменавал подобно нещо.
А винаги споделяше откритията си с мен. Другото описваше в личен дневник.
Тогава да го намерим. - Но не знам къде го държи.
Давал ли ти е насоки, откъде да започнем?
За началото не говореше,
но споменаваше краят.
Краят? - Да.
Преди лягане и преди да замине, винаги ми казваше една благословия.
"Нека пътят ти бъде осеян с цветя. Нека щастието е винаги с теб."
"И нека няма мрак в сърцето ти."
ИРЛАНДСКА ПОЕЗИЯ
"Дъждът да ти е пръв приятел, защото без него би била пустошта."
"ИРЛАНДСКИ БЛАГОСЛОВИИ" - Кой е авторът, Арти?
От неизвестен автор е.
Как ще я открием?
Известна е като: "Ирландската благословия".
Това е дневник. Това е дневникът на татко.
Виж на последната страница.
"Сега ме търси и би ме убил, за да го притежава"
"Знае какво ми даде Дървобук, преди да умре. Знаят, за Акилоса."
Гласът по телефона искаше това.
"Акилоса не бива да попада в грешни ръце."
"Трябва да бъде пазен, дори от самите феи."
"Време е да повярваш." Време е да повярвам във феите?
Но те не съществуват.
Нали?
Но скоро Артемис щеше разбере, че те са съвсем истински,
и живеят точно под краката ви от хилядолетия.
И градовете им в центъра на Земята, не са измислици от детски приказки.
Съвсем, не.
Те са толкова реални, колкото и вие.
Различни, странни и прекрасни.
Дами и господа, добре дошли в магичния, процъфтяващ град,
наречен "Убежище".
Домът на феите.
Спирка, центърът на град Убежище.
Моля, не забравяйте багажа си.
Офицер Бодлива Зеленика, две минути до инструктажа за сигурност.
Основната ни история тази сутрин. Втора седмица Акилоса е в неизвестност.
Страхът расте. Властите ни уверяват, че скоро проблемът ще бъде разрешен.
Въпреки това съмненията нарастват.
Да. Благодаря.
Стигнахме и най-любимата ми част.
Главно, защото и аз участвам.
Умната, братя.
Джуджетата трябва да се поддържаме, нали така?
Кротувайте и ще ви измъкна. - Ти не си джудже.
Джудже съм. - Напротив.
Аз съм гигантско джудже.
Имаш голяма уста за джудже.
В килията на Ревльов връх ще си помълчиш.
Там гоблините говорят.
И както е казано, така и ще бъде.
Следващият!
Здравейте, господа.
Сламчо Челюстукопач. - Пише се с "О".
Незаконно копаене и взлом. Повторно нарушение. 400 години.
Изглежда справедливо.
Направете път.
Стига!
Следващия!
Полицай Зеленика. Радвам се да те видя.
Какво е сега, Сламчо? - Незаконно копаене и взлом.
Застъпи се за мен, аз съм творец. - Да. Творец-измамник.
Творците остават неразбрани. Знаеш ли, какъв екип ще сме?
Аз ще разбивам сейфове, копая тунели до банки, ти ще ме пазиш,
с мъничките ти фейски оръжия. - Това ли ти е планът?
По-скоро начин на живот. Този портфейл твой ли е?
Стига си ми ровил в джобовете! - Помисли за децата ми.
Ти нямаш деца. - Все още.
Затворник за обработка. - Хей, чакай!
Ние сме от едно тесто. Ти си дребна, а аз съм джудже.
Ти не си джудже. - И аз това казвам.
Това е дискриминация. Но ти прощавам, защото си ми слабост!
И благодаря за музиката.
Движение. - И съм чистокръвно джудже.
Влизай вътре!
Трънак Мъх.
Приеха ли обжалването ми? - Да, отново ще сте капитан.
Всички обвинения са свалени. Убедих Изпълнителите
да ви помилват, след военния съд.
Подполковник Кореноплод, беше безсилна.
Коя си ти? Моята фея кръстница?
Точно така, и сега ще ми служиш.
В играта се включи Фоул-младши
и не искам никой да му попречи да ми донесе Акилоса.
Ще бъдеш моите очи в "Командването".
Да стана шпионин? - Или мъртвец.
ПНЕ-Полиция на Нисшите елементи "Гноморазузнаване"
Добро утро, Зеленика.
Гноморазузнаване!
Началник! Какви са тези слухове за Акилоса?
Прекратете! Чули сте новините!
Акилоса все още липсва.
Капитан Кафяво Водорасло, капитан Жилка, Отряд-В и С,
зачислени сте за тройно нощно дежурство в центъра.
Деликатният баланс на мира в нашия свят сега виси на косъм.
Докато не си върнем Акилоса,
цялата ни цивилизация е в опасност.
От Калните създания-хората или от враговете сред нашата раса.
Имаме си работа с тъмна сила, която няма да се спре пред нищо,
докато не получи Акилоса.
Затова бъдете бдителни.
Виждате и докладвате.
Трябва да си върнем Акилоса и запазим анонимност.
За да има мир, трябва да запазим съществуването ни в тайна.
Запомнете го добре.
Който ни изложи на подобна опасност ще бъде затворен на Ревльов връх.
Въпроси? Няма? Добре.
На работа.
Началник Кореноплод. - Какво има?
Началник, имам следа за баща ми. Бил е на хълма Тара.
Не разрешавам. - Но...
Това е заповед. Не молба. - Слушам, подполковник.
Един съвет.
Ти си на 84 години, в разцвета на силите си,
целият живот е пред теб.
Очакват те много летателни мисии, Зеленика.
И можеш да бъдеш добър капитан.
Не смесвай личните със служебните задължения.
Нека те се погрижат за Акилоса.
След, като Артемис-старши изчезна... - Задействаме план Б.
Домовой осъзнаваше какъв е залогът и че им е нужно подкрепление.
Някой, на когото можеше да се довери, който да брани имението Фоул.
Само един човек разбираше напълно от разузнавателна дейност,
бразилско джиу-джицу и сложният ум на 12-годишните.
Друг 12-годишен.
Племенницата му, Джулиет Бътлър.
Не са открити връзки. - Артемис.
Знам, че търсенето е важно, но трябва и да се храниш.
Яж. - Нямам време.
12 часа не си мигнал. - Трябва да е някъде в къщата,
но не го намирам.
Никога не се предаваш, а? - Естествено.
Но мисля, че намерих проблема. Не аз трябва да го намирам.
И, как ще призовем, този загадъчен търсач на Акилоси?
С помощта на Феите. Те ще ни помогнат.
Дали? - С малко убеждаване.
И къде ще ги намериш? - В дневника на баща ми,
той пише за фея, която периодично посещавала дъбовото дърво,
на хълма Тара. Тя е нашият билет, защото техният свят, е добре е скрит.
И техните книги са закодирани, не са просто на различен език.
Разбира се, че са закодирани.
От него - Вихрогон. Приказен гений и кентавър.
Не се опитвайте да го яздите. Научих го по трудния начин.
Какво има, Вихрогон? - Имаме проблем.
Един от нашите е на повърхността. - Елф? Джудже? Гоблин?
Трудно е да се каже. Но е голям.
Може да минал по разлома или тунел. Или през спящ вулкан.
Изпрати някой да го идентифицира.
Всички дежурни офицери са в центъра и търсят Акилоса.
Офицер Зеленика. Отивате горе.
Идентифицирате, докладвате, без да предприемате действия.
Ясно? - Да.
Благодаря, началник. - Началник.
Две минути до старта на Лава. Да остане само оторизиран персонал.
Това е най-бързият начин да стигнеш горе, така че внимавай.
Ще яхнеш на 200 000 тона лава със скорост 1000 км./час,
така че не излизай, преди да съм казал.
Иначе... Довиждане, Заленика. Почивай в мир.
Звучиш доста ентусиазиран. - Какво да ти кажа?
Обожавам науката.
Вихрогоне?
Майчице.
Изстрелване на Лава. След 30 секунди.
Прикривай се горе.
Бъди невидима. - Слушам, началник.
Изстрелване след 12, 11...
Само това ни липсва, горе да видят фея.
Здравейте, подполковник. - Не сега.
Имаме беглец на повърхността.
Гледай да не повърнеш, Зеленика! Доста ще друса.
Това ли измислихте? Да изпратите дъщерята на Дървобук, предателят?
Не си достоен да произнасяш това име.
Дървобук Зеленика ни открадна Акилоса,
нужно ли е да напомням, че е най-ценният ни артефакт?
И беше откраднат във вашата смяна. С което, застрашава съществуването ни.
За мен, той е предател. - Махай се, Мъх, преди да те изхвърля.
Изпълнителите те наблюдават, Кореноплод.
Аз съм техните очи и уши. И виждам всичко.
Продължете.
Катапултирай, сега!
Да!
Артемис, на позиция съм.
Домовой, нещо ново на хълма Тара?
Да. Умирам от студ. - Прието.
Наблюдавай дървото, където татко се е срещал с онази фея,
тя ми е нужна за плана. - А какъв ти е планът?
Не го изпускай от поглед. Довери ми се.
Прието.
Насочете се на изток, към Мартина Франка.
Задачата ви е да го задържите, докато екипа по Заличаване пристигне.
Разбрано? - Да, началник.
Наближавам Мартина Франка.
Открих беглецът.
Това е слонски трол!
Бий се с някой в твоята категория!
Искам замразяване на времето, преди да е изял някого.
Сигурна ли сте? Не е одобрено от Изпълнителите.
На моя отговорност. Действай!
Изстреляйте капсула за Времева дупка!
Не използвай магия върху този човек. Чуваш ли?
Ранена е.
Хайде. Действай, де!
Тръгвай!
Капсулата е на място. Задайте епицентър на замразяването.
Остави хората на мира!
Огън.
Отряд по Изтеглянето.
Върнете това нещо на мястото му,
и заличете паметта на Калните хора, от спомените за феи или трол.
ПНЕ, процедура по оттегляне.
Добра работа, офицер Зеленика. Върнете се незабавно в щаба.
Слушам, началник.
Това е заповед.
Заличаване на паметта - завършено. Готови за спиране на времевата дупка.
Шантава сватба.
Определено!
Началник Кореноплод, изглежда Бодлива се отклонява от курса.
Офицер Зеленика.
Къде отиваш? - Да изчистя името на баща си!
Ще й смъкна нашивките! - Не ли прекалено?
Млъквай, Вихрогоне, да не я последваш.
Настанаха смутни времена.
Изгубих приятел, а скоро слуховете за мен ще стигнат до ушите на Артемис.
Готов ли е за истината?
Че мрак заплашва човешкият и приказен свят?
Дървобук дойде при мен, защото бях последната му надежда.
Акилоса беше набелязан, не биваше да попада в грешни ръце,
той е ключът до могъщи магии, може да телепортира армии,
отнема животи.
А злото е близо.
В лицето на блестяща фея.
Може би, най-могъщата от всички феи. Но преминала към страната на злото.
Наричаха я, Опал Гномски.
Приближавате свещеният хълм Тара.
Координати 1-8-3-8-7.
Офицер Зеленика! Незабавно се върнете...
Комуникацията е деактивирана.
Еха.
Дом. Феите.
Те са истински.
Разказите на баща ми са истина.
Отново, стреляй! Бързо!
Стреляй!
Хванахме една.
Бодлива Зеленика, изчезна от радара.
Не спази нареждането ми. - Не я засичам.
Какви са последните й координати? - Хълмът Тара в Ирландия.
Проверих на картите. Наблизо има само едно човешко жилище...
Имението Фоул. - Познато ли ви е?
Съберете целият наличен състав. Стартирам пълномащабно възстановяване.
Всички ли? - Да, всички екипи. Имаме изгубена фея.
Ако Калните я видят - край с нас. - Скъпа Кореноплод, губим контрол май?
Троли бегълци. Отвлечени феи. Какво следва?
Ако Изпълнителите разберат, край с вас.
Разкарай си късметлийския задник оттук.
Аз - ядосана!
Какво става, ако я гледаш в очите? - Не бива.
Те са обучени в изкуството на телекинезата и хипнозата.
Правилно.
И така. Каква е защитата от това?
Хората трябва да носят огледални очила, за да се предпазят.
Добре. С какво са известни джуджетата?
Освен копаенето, те са изкусни крадци и джебчии.
И защо? - Обсебени от съкровище,
което търсят цял живот.
Къде съм? - Забележително.
Говориш английски. - Разбира се, че говоря.
Нося ти храна. Не знам какво ядат феите,
затова ти направих салата. - Да, става.
Обзалагам се, че имаш красиви очи. Покажи ми ги.
Магията ти не действа. Имаме защита. - Кой си ти, какво искаш от мен?
Част сте от плана ми. - Кой командва тук?
Аз. - Та ти си дете?
Добре дошли, офицер Зеленика. - Откъде знаеш името ми?
Написано е на каската ви. - Знаеш гномски?
Правилно. Знам всичко за теб. - Моля?
Ти си гостенка в моя дом. - Гостенка? Та ти ме простреля?
И ще ми се подчиняваш. - Ще трябва да ме държиш цяла вечност.
Ако това е желанието ти. - Това няма да ти се размине.
Моят народ ще ме търси.
На това се надявам.
Не сме приключили.
И очаквате да повярваме, че хлапето е поело такъв риск?
Той залови жива фея. Вие как мислите?
Какво ще стане, ако хората открият вълшебен свят под краката си?
Повечето хора ги е страх от глутена. Как ли ще реагират на Гоблините?
Артемис искаше Акилоса, за да спаси баща си.
И най-после, неговия генерален план работеше.
Имаше първото парче от мозайката. "Стръвта".
Но бурята наближаваше.
А съдбата и на двата ни свята беше в ръцете на Артемис-младши.
Артемис. Дом.
Изглежда на Апокалипсиса. - Дело е на феите.
Те могат да спират времето. - Моля?
Нещо, като времеви вакуум, който създават, за да могат да работят
незабелязани от нас. Четох за него в дневника на татко.
Това е страхотно. - Айнщайн и Хокинг бяха прави.
Червеевите дупки са реалност. Всичко невъзможно е възможно.
Идеалното условие за атака. - Именно.
Изглежда приятелите ви пристигат. Нямам търпение да се запозная с тях.
Дори няма да ги видите. Обречени сте на провал.
Феите не преговарят.
Ще изгубите! - Не се тревожете за това.
Готино.
Невероятно.
Ангард!
Мъртъв си. И двамата.
Вихрогон, искам времева дупка. Само отвън имението.
Искам ги живи, да говоря с това дете.
Заемаме позиция.
Времевата дупка е готова!
Да започваме.
Идват за нея.
Артемис, сигурен ли си, че ще се получи?
Никой не знае. Ще ми трябва костюм.
Изпратете Спасителния отряд. - Слушам, началник.
Режим задържане. Искам хората невредими.
Само ги сплашваме. Не ги убиваме. Искам ги живи.
Страх ли те е, Артемис? - Малко.
Предпочитам страха пред смъртта. - Съгласен съм с това. Ако е възможно.
Какво правят? - Невъоръжени? Срещу всички нас?
Стреляй! - Спрете ги!
Оръжието на Зеленика е в тях!
Зад теб, Дом!
Стреляй по Времевата капсула!
Дестабилизираха полето. Колко време имаме?
Ще се опитам да го поправя.
Но положението е критично. Трябва да побързате.
Изпратете парламентьор. Давам ви пет минути.
Не.
Изглежда, че малкият ти умен син е отвлякъл фея.
Наследил е твоя усет за драматизъм.
Защо правиш това?
Не е ли очевидно?
Искам мъст.
Не стигна, че вие, Калният народ ни обявихте война,
смятайки се за по-висшата раса,
ами трябваше да търпим обидите ви, колко нисши създания сме били,
а щом си тръгнахме, ни направихте за посмешище в глупавите си приказки.
За да ни се присмиват хората, или да плашите децата с нас.
Обречен си на провал. Подценяваш расата си, както и моята.
Мирът между феите и хората е невъзможен.
Едната раса трябва да изчезне.
С помощта на Акилоса, ще освободя моята армия и ще превзема двата свята.
И бавно ще унищожа цялото човечество. Феите ще заемат законното си място,
докато човечеството ще гние под нозете ни.
Смятаха ме за луд. Не искаха да ме чуят.
Но сега, ще се наложи да ме слушат.
Аз съм подполковник Кореноплод.
Добре сте дошли в дома ми. - Добър опит.
Тук съм, за да преговарям.
Кой е началникът тук? - Аз.
Та ти си на десет години. - На 12. Ти на колко си?
Щом питаш,
Ще навърша 803, през май.
Как се казваш? - Артемис Фоул.
Това обяснява всичко.
Семейство Фоул, от векове ни създава проблеми.
Къде е крадливият ти баща?
Не бих се тревожил за това.
Сега, чуй ме внимателно, Артемис Фоул.
Ако не освободиш офицер Зеленика веднага,
ще разруша тази къща, както и всички в нея.
А аз ще ви разкрия пред света. - Не можеш.
Във времева дупка си. Не можеш да излезеш.
Само още 27 минути. Началник, да ви изложа моите условия.
Донесете ми Акилоса, и ще освободя офицер Зеленика.
Моля? - Чухте ме. Акилоса.
В едно от онези гърненца, предполагам, които са под дъгата.
Предупреждавам те, ние не даваме откупи.
Никога и за нищо на света.
Може да промените решението си. Ще ви дам 15 минути.
И, ако решите да щурмувате къщата, знайте, че жива фея ще влезе тук
само през трупа ми. - Добре казано.
Само през трупа ти.
Що за дете е това? - Мисля, че е Артемис Фоул-младши.
Млъкни, Вихрогоне. Не различаваш ли риториката?
Но Акилоса не е в нас и не можем да атакуваме, такъв е законът.
Но не и за джуджетата.
Помните ли, че ви казах да не го подценявате? Ето защо.
Следващата част от плана му беше в ход. И знаейки,
че феите не могат да атакуват имението, той се подготви за срещата
с истинския герой от нашата приказка.
Разбира се, ако ви интересува мнението ми.
Доведете ми Сламчо Челюстокопач.
Планът на хлапето беше изключително хитър.
Нужен му бях в къщата, защото знаеше всичко за джуджетата.
Ние не можем да устоим на съкровище, затова и бях отново зад решетките.
За трети път лежах в Ревльов връх, най-ужасният затвор на Убежище.
Първият път лежах 164 години.
Но този път си имах музика, с любезното съдействие на оф. Зеленика.
1984 г., Форинър! Истинска класика.
Ако си падаш по музиката на Калните хора.
Изглеждаш ми романтична личност. - Какво си ме зяпнал, джудже?
Интересни са ми очите ти.
Просто се чудя, какви ли мисли се крият
зад онези два тайнствени прозореца.
Значи, ви харесва да ядете мръсотия?
Не бих се изразил точно така.
Налага ми се да го правя. Рискове на професията.
Не ми се иска да съм зад теб, когато копаеш.
Получи се малко неловко...
На мен ли се смееш, джудже? - На теб? Глупости.
Просто да съм в тон с вас. - Защото не ми е смешно.
Да, виждам. Леле.
Охрана. Май им липсва персонал.
Здрасти.
Обичаш ли огъня, джудже?
Не, особено.
Както знаеш, ние джуджетата не си падаме по огъня.
Леко, внимавай. Всички можем да хвръкнем във въздуха.
Не и ние. Напълно огнеупорни сме.
Да, вярно. Съвсем забравих за това.
Кожата ви може да е огнеупорна,
но мозъкът ви, едва ли.
Сламчо Челюстокопач! Началник Кореноплод, иска да те види.
Тъкмо навреме!
Довиждане, господа.
Разговаря с шефа ти. Мисля, че схвана картинката.
Как очакваш това да приключи? - Да получа това, което искам.
И какво точно искаш? - Безопасното завръщане на баща ми.
Явно не става дума за баща ти. Виждам тази, ехидна усмивка.
Смяташ се за много хитър, с това костюмче и слънчевите си очила.
Това те забавлява. Смяташ, че всичко това е игра?
Игра? Баща ми беше отвлечен.
А моят е мъртъв.
Мога ли да ти се доверя? - Ще ти се наложи, нямаш избор.
Как умря? - Случило се е на хълма Тара.
Попаднал на засада на един от нашия род,
защото беше откраднал нещо, наречено "Акилос".
Баща ми в дневника си описва Акилоса.
Описва и феята, която е дала клетва, да го пази. Казвала се, Дървобук.
Дървобук Зеленика беше баща ми.
Той знаеше, че Акилоса е много опасен.
Той отваря портали към други светове. Той е ключ за цялата вселена.
Той го скри. И заради това, някои го обявиха за престъпник.
Същото твърдят и за баща ми.
Но ти знаеш, че това не е истина.
Това боли!
Артемис, изглежда имаме гости.
Началник, целостта на полето спадна до 60%.
Разбрано. Дръж, Вихрогоне.
Сламчо.
Предлагам ти сделка. Ще сваля 50 години от присъдата ти,
ако прокопаеш тунел до имението Фоул, и изведеш офицер Зеленика.
Началник Кореноплод, мога ли да ви наричам...
Всъщност, не знам малкото ви име. Нека позная. Бритни?
Далеч ли съм?
Струва ми се, че имаш голям проблем. - Но?
Казвали ли са ви, че приличате на Дейвид Боуи?
Дали не е бил наистина фея? Вие сте Дейвид Боуи, нали?
Смятате ли, че хората ще ви разкрият някога?
Както и да е, за 50 г. амнистия няма да се цапам.
Знам какво искаш, но не мога. - Стига, Кореноплод.
Моля те. Просто искам да съм мъничък.
Да съм нормален, като останалите от моя вид.
За да ме приемат.
При вас феите, магията излиза през ушите ви.
А аз какво имам? Три, четири крака, които не ми трябват.
Слушай, в момента имам нужда точно от гигантско джудже.
Голям, бърз и гладен миньор, който ще влезе в тази къща.
Ти решаваш.
Или ми водиш оф. Зеленика или се връщаш в затвора.
Защо си викаме, един на друг,
като чифт хипопотами с фарингит?
Престъпник?
Смятате ме за престъпник?
Аз съм много повече от това.
Е, технически, най-вече се занимавам с престъпна дейност,
но съм и творец.
Бъркаш ми в джоба.
Хубаво. 100 г. единична килия без гоблини.
Единична килия и 55 години. - 75 г.
74 години? - Договорено! Полицаи.
Чуваш ли ме, Сламчо? - Идеално, конски.
Джуджекус гигантикус.
Всички да се отдръпнат.
Време е за ядене.
Вътре съм.
Познат ми е този звук.
Сламчо Челюстокопач.
Сламчо, превключвам ирис камера ти на рентген.
Добре, давай Вихрогоне. - Може да усетиш леко пощипване.
Ах, ти сине на... - Съжалявам!
Какви са родителите ти?
Имаме гости.
Какво е?
Той е в галерията с портретите.
Изглежда на много голямо, огромно джудже.
Да. Точно по график.
И без това ме използваха, исках да намажа нещо.
Но и това беше част от плана на хлапето.
Къщата бележи мястото.
Какво си имаме тук?
ТХТЛ 5000.
Той откри сейф. - Остави го да го отвори.
Точно това искам.
Пак се срещаме.
Изпратили са джудже. Виж, имам нужда от твоята помощ.
Слушай, ако те пусна, обещаваш ли да не си играеш с мозъка ми?
Няма да пипам мозъка ти.
И...
Бинго!
Темпераментен си. Еволюирал си.
Както и аз.
Чувам, че и някой друг отваря ключалки.
Между другото, ако избягаш, ще разкажа за съществуването ти.
Ти си мой гост.
Аз съм те поканил. Правилата са ясни.
Ясни са, но смяташ ли, че можеш да ми имаш доверие?
Сега вече можеш. - Справедливо.
Да намерим това джудже.
Осем нови сензорни резета. Голям дявол си.
Не може да бъде.
Света кирко!
Отстъпете, господин Сламчо. - Истински е, и е идеален.
Акилос. Най-мощното съкровище на приказния свят.
Не го прави. Ще те убие, ако го използваш.
Ще убие всеки Кален.
Няма нужда да го използвам. Вече имам силен коз за преговори.
Феите не бива да разбират, че е в нас.
Съжалявам, човеко,
но те вече знаят.
Имало ли развитие?
Намериха Акилоса. - Както очаквах.
Бил е в имението Фоул. Знаеш какво да правиш.
Рисковано е. Кореноплод е свикал цялата армия.
Съвсем просто е, лейтенант Мъх.
Ако искате да живееш и процъфтяваш в моя смел и нов свят,
ще се намесиш веднага.
Началник!
Времевата дупка е много нестабилна. Може и да не издържи.
Изгубихме един!
Подполковник Кореноплод, отнемам ви командването
по нареждане на Изпълнителите. - Правите грешка, Мъх.
Грешка беше, че чаках досега.
След като Акилоса е в играта, правилата се променят.
Настана време за директни мерки, не мислиш ли?
Нека ти покажа как се прави.
Назад!
Грешка. Направи голяма грешка.
Време е да приключваме.
Какво ще кажеш за подкреплението?
Напоихме го с отвара от коприва и сок от оса.
Всичко, към което са алергични троловете.
Стана два пъти по-силен, и 10 пъти по-бесен.
Д'Арвит!
Това не е на добре.
Тръгвай. Хайде да вървим!
Мили боже. - Какво е това?
Създание, което поглъща хора за 2,97 секунди,
а феи за по-малко от една.
Пригответе се. Няма да е лесно.
Ще ми е нужно оръжието.
Блокирайте магията в къщата. - Но офицер Зеленика е вътре.
Баща й използваше магията си срещу нас. Няма да повторя тази грешка.
Изпълнявай.
Не съм чел много за троловете.
Нещо, за което да внимавам? - Зъбите.
Добре е да го знам.
Цялата магия в къщата е блокирана.
Всичко наред ли е?
Разбира се.
Помощ! Заклещих се!
Ще му отвлека вниманието.
Помогнете, заклещих се! Сламчо, помощ.
Джулиета, внимавай!
Добре съм, имам това! Джулиета, бягай!
На ти, голямо нещо!
Помощ!
Бързо! Бързо! - Опитвам се.
Хванах те!
Артемис!
Не! Не!
Сламчо!
Малко помощ няма да ми е излишна!
Боже.
Здрасти!
Добре. Нека само го махна.
Артемис, бягай!
Среща на балкона!
Джулиета! Скачай!
Зеленика!
Дом!
Зеленика! Зеленика!
Дом!
Пусни!
А'Арвит!
Артемис! Скачай!
Помогни ми!
Опитвам се!
Джулиета, бягай!
Дом!
Дърпай!
Зеленика, внимавай!
Ще взема пушката!
Артемис!
Дом! Не!
Божичко.
Върви и потърси помощ. Виж дали работи телефона!
Върви!
Домовой? Дом?
Полето се срива.
Не мога да го задържам повече. Изгубихме още една фея!
Помогни му!
Не мога. Те блокираха магията ми.
Артемис, нищо не мога да направя.
Дръж се, приятел.
В кендото, го наричаме "кири отоши".
"Смъртоносният удар." - Не.
Справи се чудесно.
Наистина. Семейството ти ще се гордеем с теб.
Сбогом, приятелю.
Нека пътят ти бъде осеян с цветя.
Нека щастието е винаги с теб.
И нека няма мрак в сърцето ти.
Дъждът да ти е пръв приятел, защото без него би била пустошта.
И докато не се срещнем отново,
някой приятел да бди над теб.
Никакви признаци на активност. Още пет минути и влизаме.
Разрешете разблокиране на магията. - Разрешението е отказано.
Но това ще спаси Зеленика! - Тя е предателка, като баща си.
Не, тя е една от нас! - Подполковник Кореноплод.
Докажи защо те повиших в капитан.
Да не си посмял!
Отряд! Разблокирайте магията!
Хайде, де! Артемис, дръпни се!
Хайде.
Хайде, Домовой!
Ти се върна!
Зеленика те върна!
Не съм плакал, нали?
Само малко.
Времевата дупка ще се срине всеки момент.
Целият ПНЕ, да се евакуира.
Сламчо!
Акилоса. В теб ли е? - Да, разбира се.
Точно тук.
Хубаво.
Имам план.
Това е. Временната сходимост е на максимална мощност.
Времевият поврат започва. Ще има деформации и космически захвати.
Заради собствената ви безопасност, бягайте от там.
Този път ще се взриви!
Офицер Зеленика! Бягайте оттам!
Оставете Калните. Спасявай се.
Артемис, какво става?
Прикрий се!
Пази се! - Хайде, трябва да излезем оттук!
Трябва да излезем... - Ще се видим от другата страна!
Сламчо, махай се оттук!
Всички! Прикрийте се!
Зеленика, това е последният ти шанс. Не можеш да го спасиш.
Изчезвай, веднага!
И сега, финалната част от плана.
Край, на времевата дупка, няма ги. - Победихме ли?
Не, все още. Не мога да го дам на Опал Гномски. Опасно е.
Да го използваме да върнем баща ти. - Не мога. Засега.
Не разбирам. - Човек няма достъп.
Той е източник на магията им, важен е, както за нас слънцето.
Опитайте. - Зеленика каза, че това би ме убило.
Нямаме време. - Артемис, твърде е опасно.
Именно, в мои ръце е безполезен.
Но не в моите. - Закъсня.
Знаеш, че се наруших всичките правила на книгата.
Но ти харесва. - И още как.
Нека направим размяна. Акилоса срещу баща ми.
Мога ли да ти се доверя?
Баща ми обичаше да казва: "Очите на приятел са огледало."
Приятели ли сме,
Артемис Фоул?
Приятели.
Приятели завинаги.
Трябва да побързаме.
Времето ти изтече.
Малкият гений Артемис Фоул, провали любимият си баща.
Поздрави Дървобук от мен.
Дори не знам дали ще проработи.
Трябва да опиташ.
Носи ме у себе си,
добре ме пази.
Аз съм учител по клетви, треви.
С магическа сила ще те надаря.
Забравиш ли ме, не ще ти простя.
Умри, Фоул!
С магическа сила ще те надаря. Забравиш ли ме, не ще ти простя.
Носи ме у себе си, добре ме пази.
Носи ме у себе си...
Получи ли се? Върна ли го?
Не знам.
Не може да бъде. Моля те.
Татко!
Артемис...
Много съжалявам.
Това е краят. Изгубих го, нали?
Артемис!
Чу ли това?
Татко! Татко!
Татко!
Артемис.
Не!
Но, как? Как ме спаси, синко?
Просто следвах историята.
С малко помощ от приятел.
Татко, запознай се с офицер Бодлива Зеленика,
дъщеря на Дървобук Зеленика.
Баща ти беше страхотен мъж и скъп приятел.
Донесе ми Акилоса, защото има сили във вашия свят,
които го искаха за себе си.
Значи, се опитал да го предпази? - Да.
Да, да. Точно така. И го направи.
Плати с живота си.
Баща ти беше герой, Зеленика.
Точно, като теб.
Той ми даде този списък.
Това е списък с имена, които дори не мога да произнеса.
Това са съучастниците на Опал. Тях търсех, когато бях заловен.
Проверете ги.
Съжалявам за загубата ти. - Много ви благодаря.
Радвам се, да те видя. - Няма да плача. Няма.
Акилоса е в безопасност, и сега знаем кои са врагове ни,
благодарение на теб, Зеленика.
Това се казва ден. - Да, началник.
Обуздай нрава си,
и един ден ще станеш достоен капитан.
Благодаря ви, подполковник.
Това място има нужда феи, като теб.
Нашият свят никога не е бил в такава опасност.
Светът не е идеален, Зеленика.
Но си е наш. Нас ни води светлината,
за която си струва да се борим.
Искам да проучиш всяко име от списъка на баща ти.
Аз?
Аз с кого говоря? - С никой друг, тук съм само аз.
Върви. - Аз ще...
Няма да съжалявате. Аз няма...
Тръгвай, вече. - Тръгвам.
Е, това е, тате.
Добра работа, Зеленика! - Браво, Зеленика!
Добре, екип. Да започваме.
Този общност все още се опитва да се примири с шокиращите разкрития.
Поколения наред семейство Фоул са живели в този дом,
и е голям шок за местните, че Артемис Фоул,
които съседите описват като тихо и...
Изглежда, че предизвикахме голям интерес.
Не е добре. - Медиите? Мои хора работят над това.
Не съм изненадан.
Това са за теб, синко.
Само го измий, преди да ми го върнеш, става ли?
Къде отиваме? - Да приключим започнатото.
Мислиш ли, че съм готов? - Знам, че си готов.
Трябва да звънна, преди това.
Провали се, Опал. Сбърка с баща ми.
Сбърка и с Дървобук. Както и с всичко останало.
И сега... идваме за теб.
Мислиш, че можеш да ме победиш?
Нямаш представа в какъв свят попадаш, момченце.
За кого се мислиш?
Аз съм Артемис Фоул...
и съм престъпен гений.
Какъв изключителен край, на твоята забележителна приказка.
Но да се върнем към крадеца. Ще бъдете съден и няма да си тръгнете,
докато не ни помогнете. - Не ми ли вярвате?
Единственото вярно в тази приказка, е че сте подкупен.
Предлагаме ви сделка. Помагате ни да заловим Артемис-старши,
и сте свободен.
Или, може би аз ще ви предложа сделка?
Аз си тръгвам,
а вие оставяте на спокойствие Фоул. Завинаги.
И защо да го правим?
За да можете да спите спокойно през нощта,
знаейки, че приказките, които разказвате на децата си
си остават прекрасни сънища,
а не живи кошмари.
И следващия път, когато срещнете някой Фоул,
не забравяйте да им благодарите, че пазят всички нас.
Те поддържат мира. Никога не го забравяйте.
Затова Артемис ме изпрати тук. Затова съм тук.
Той разбра, че на мен ще ви се наложи да повярвате.
Викнете охраната.
Надявам се, да не сте гнусливи.
Заключете вратите! Незабавно.
Проследяващо устройство.
Проектиран от хлапето.
Плесни с ръце, ако вярвате във феи.
Това е превозът ми!
Заключете! Върни се, мръсно малко джудже!
Джуджекус гигантикус!
Спокойно, сам ще се оправя.
Готов ли си да се върнеш на работа?
Мислех, че никога няма да попиташ.
Имаме недовършени дела.
Обичам работата си!
Добре.
Да тръгваме.
Превод и субтитри Наталия Георгиева
© 2020 Translator's Heaven subs.sab.bz